# Komentář k Siang-jenovu "Na stromě" Wu Kwang Přejato z řeči, která se konala v mezinárodním zenovém centru Čogje v New Yorku 1.dubna 1990. Tento kóan představuje velmi zajímavou situaci. Docela vzrušující představa muže na stromě je živým portrétem dvou existenciálních situací nebo problémů, kterým musíme čelit. Za prvé – co to doopravdy znamená zůstat naživu nebo být živý? A druhý problém se týká vnímavosti. Někdo pod stromem volá "Pomoz mi odsud. Řekni mi něco. Dej mi něco." To pozvedá otázku o vztahu a správné situaci a zodpovědnosti. Zodpovědnost v tomto případě znamená schopnost odpovědi. Jak má člověk zareagovat v takové situaci? Existuje podobný zenový příběh, ve kterém jednoho muže honí tygr a on běží o život. Doběhne na okraj útesu a už nemůže jít dál, ale vidí révu, která se plazí přes útes, tak se jí chytne, přehoupne se a visí tam. Dole pod sebou vidí čekat dalšího tygra. Ten muž tam visí, jednoho tygra má nad sebou a druhého pod sebou. Vtom začne polní myš okusovat révu nad ním. Právě v tom okamžiku muž uvidí kousek vedle sebe na révě růst lesní jahodu, a aniž by cokoliv držel se do ní zakousne. Ta chuť! Tento příběh je pouze o prvním problému předešlého kóanu. Je o životě a smrti a co to doopravdy znamená být živý nebo mrtvý. Ale v tom příběhu není žádný prvek vztahu. Na člověka, který má reagovat nikdo nevolá. Ale oba příběhy zobrazují lidi dotlačené na pokraj. Už jsme viděli, jak intenzivní byl Siang-jenův trénink a zápas. Byl dotlačen až na pokraj. Tak kóan, který vymyslel, aby vyzkoušel své studenty je také velmi intenzivního typu. Muž visí ze stromu za zuby. A všechno je svázáno. Tento stav svázání znamená nemožnost chytit se ještě nějakého konceptu. Také jeho nohy nemají místo k spočinutí – nemůže najít podporu obvyklými způsoby, kde ji obvykle hledal. V tom na něj někdo zavolá: "Prosím, pomoz mi." Jak zůstane naživu? Ježíš vyslovil otázku bytí opravdu na živo, když řekl: "Snadněji projde velbloud uchem jehly, než bohatec do království nebeského." V mnoha duchovních tradicích je zaznamenáno, že člověk opravdu ožije pouze pokud všechno odloží. O tom se rozličně mluví jako o sebezapření, nepoutání se, pouštění idejí, konceptů, názorů, referenčních rámců a vlastního postoje k sobě a ke světu. Když to člověk všechno pustí, doopravdy zchudne – nic nemá. Existuje další příběh – můj oblíbený – také z Nového zákona, který jinými slovy mluví o tom, co to znamená zůstat naživu. Po Poslední večeři říká Kristus svým žákům: "Dnešní noci kvůli mě všichni upadnete", a všichni říkají: "Ne, ne, ne, ne." Jeho hlavní žák, Petr, jehož jméno znamená "skála", říká: "Mistře, nikdy bych Tě nezapřel." A ježíš mu říká: "Petře, dříve než dnes ráno kohout zakokrhá, třikrát mě zapřeš." Pak je Ježíš uvězněn a Petr jde a stoupne si před místnost, kde Ježíše uvěznili. Když se ho zeptají, jestli je jeden z následovníků Ježíšových, řekne jim: "Ne, ne, ne – neznám toho muže." Třikrát – "Ne, ne, ne, neznám." To je velmi zajímavý okamžik. Třikrát zapře, že zná svého mistra. Ale po Ježíšově smrti se stane organizační silou křesťanského hnutí, prvním papežem. To je cesta bódhisattvy – pouze se snažit – zas a znova a znova. Někdy říkáme: "Snažit, snažit, snažit, nepřetržitě po deset tisíc let." Příběh o Petrovi se může zdát extrémním, přesto je ale návodem. Jak praví další zenové rčení: "Když sedmkrát spadneš, osmkrát se zvedni." Vyrovnávání se s našimi neúspěchy a slabostí a opětovné pozvedání energie "zkoušení" je úzce propojeno s naším vnímáním toho, co doopravdy znamená být naživu, oživovat své prostředí a být schopen být skutečně vnímavý a zodpovědný. přeložil Won An