# Tao-sin (Dóšin, 580-651) 4. patriarcha čchanu v Číně, pokračovatel v dharmě Seng-cchana (Sózan) a mistr Chung-žena (Kónin) a Fa-žunga (Hójú), který však není považován za jeho nástupce v dharmě. Potkal prý 3. patriarchu, když mu ještě nebylo 20 let; vyznačoval se zvláštní zálibou pro meditaci. Říká se, že cvičil zazen s takovou intenzitou a zaujetím, jako žádný patriarcha od Bódhidharmy. Příhoda, která zaznamenává přenesení buddhadharmy ze Seng-cchana na Tao-sina, je reprodukována v Denkóroku: "Tao-sin se poklonil Seng-cchanovi a pravil: "Prosím Vás, Mistře, mějte se mnou slitování; prosím otevřte mi dharmovou bránu osvobození." Seng-cchan řekl: "Kdo tě svazuje?" Tao-sin odvětil: "Není zde nikdo, kdo mě svazuje." Seng-cchan řekl: "Pročpak tedy ještě hledáš osvobození?" Tao-sin, jehož občanské jméno bylo S´-ma, pocházel z Che-nanu. Opustil svůj domov již v sedmi letech, aby studoval buddhismus, a několik let nato, když mu bylo kolem dvaceti let, potkal Seng-cchana. Následoval jeho učení osm nebo devět let. Když se mistr Seng-cchan rozhodl odejít do jižní Číny, nepovolil Tao-sinovi, aby ho následoval. Místo toho učinil Tao-sina svým nástupcem, dal mu svoji kesu, své misky a řekl: "Žij na tomto místě a štědře rozšiřuj dobro." Tao-sin se tedy podle mistrova přání usadil v buddhistickém klášteře na hoře Lu a tam vyučoval žáky Lankávatárasútře, která od Bódhidharmy hrála v čchanu zvláštní roli, a praxi zazenu. Po určité době strávené na Lu-šanu uviděl Tao-sin legrační fialový mrak, jak pluje nad blízkou horou. Považoval to za dobré znamení, usadil se na té hoře, která byla známa jako Šuang-feng-šan ("Hora dvojitého štítu") a založil zde vůbec první čchanový klášter. Zde se brzy kolem něj shromáždilo mnoho žáků, jež vybídl k tomu, aby vytvořili samozásobitelskou mnišskou komunitu, která byla vzorem pro pozdější čchanová klášterní společenství. V průběhu 30 let, jež strávil na Šuang-fengu, se kolem něj prý shromáždilo na 500 žáků. Z doby, kdy žil Tao-sin na hoře Lu, pochází záznam o zázraku, který vykonal, a který mu přinesl proslulost. Zdržoval se tehdy v chrámu ve městě obleženém bandity. Lidé byli vyhladovělí a v městských studnách došla voda. Tao-sin shromáždil všechny obyvatele a přiměl je zpívat Sútru velké moudrosti (Pradžňápáramitá hridája sútra). Do studen se okamžitě vrátila voda a na vrcholu opevnění se objevily gigantické postavy. Vyděšení bandité uprchli a město bylo zachráněno. Jestliže čchanoví patriarchové, kteří mu předcházeli, byli ještě silně ovlivněni ortodoxní mahájánovou tradicí a sútrami, u Tao-sina se již jasně ukazuje tendence, jež měla být pro pozdější čchan charakteristickou: odmítání učenosti získané z posvátných spisů a zdůrazňování přednosti meditativní praxe. V roce 651, když bylo Tao-sinovi dvaasedmdesát, požádal, aby byla na horské stráni vztyčena hrobka. Někteří z jeho žáků, toužíce po nástupnictví, si uvědomili, že se chystá zemřít, a ptali se ho, kdo bude jeho nástupcem. Tao-sin odpověděl: "Chung-žen není špatný." A tak se stal Chung-žen pátým patriarchou. Po dokončení hrobky udělil Tao-sin své poslední učení, usedl do zazenu a klidně zemřel. Jeho žáci pak zapečetili hrobku, avšak když ji po jednom roce otevřeli, zjistili, že Tao-sinovo tělo ani obličej nejeví žádné známky rozkladu. Přikryli ho tedy lakovanou kesou a nechali dveře otevřené. Jednou přijel do Tao-sinova kláštera císařský posel, aby ho okamžitě přivedl do paláce. V té době byl císařem Ta-cung, zakladatel dynastie Tchang, velmi mocný vládce. Tao-sin však pozvání chladně odmítl. Když císař obdržel odpověď, nařídil poslovi znovu, aby Tao-sina přivedl. Tehdy vrátil Tao-sin posla s touto odpovědí: "Chceš-li mou hlavu, usekni ji a vezmi si ji. Moje hlava tě možná bude následovat, ale nikoliv má mysl." Když se císař dozvěděl o této odpovědi, poslal hned posla zpátky s formálním příkazem vrátit se s Tao-sinovou hlavou, zároveň však udělil přesné příkazy, že se mu nesmí nic stát. Posel dorazil do kláštera a přečetl císařský rozkaz. Tao-sin se zdvořile uklonil a řekl: "Usekni ji!" Posel se ocitl v hrozných rozpacích, protože mu instrukce zakazovaly jakkoli Tao-sinovi ublížit. Tao-sin si to uvědomil, dal se do smíchu a řekl: "Musíte vědět, že vlastníte lidské kvality." V jednom odstavci spisu, který nám zachoval, se praví: Usaď se v usilovné meditaci! Sedět v meditaci je základ. Poté, co budeš cvičit tři až pět let, bude snadné zahnat hlad trochou jídla. Zamkni dveře a sedni si! Nečti sútry, nemluv s lidmi. Když takto cvičíš a snažíš se po dlouhou dobu, je ovoce sladké, jako pro opici, která si bere jádro z ořechové skořápky. Je málo takových. (další odkazy na Tao-sina » Chung-žen, Fa-žung)