# Cchao-šan Pen-ťi (Sózan Hondžaku, 840-901) Čchanový mistr, žák a pokračovatel v dharmě (hassu) mistra Tung-šan Liang-ťiea (Tózan Rjókai). Spolu se svým mistrem Tung-šanem založil Cchao-šan čchanovou školu Cchao-tung (jap. Sótó), která byla pojmenována podle prvních znaků jmen obou zakladatelů. Škola Sótó je jednou ze dvou zenových škol, které jsou v Japonsku živé dodnes. S Cchao-šanem se setkáváme v 10. kóanu Wu-men-kuanu; jeho poučení a výroky jsou obsaženy ve Fu-čou Cchao-šan Pen-ťi čchan-š´ jü-lu ("Výklad slov čchanového mistra Cchao-šan Pen-ťi z Fu-čou"). Cchao-šan, který v mládí studoval konfuciánské klasiky, opustil domov v 19 letech a stal se buddhistickým mnichem. Ve 25 letech přijal plné zasvěcení. Potkal se se svým mistrem v posledních letech Tung-šanova života. Z kláštera na hoře Ling-š´ ve Fu-čou navštěvoval často veřejné výklady buddhadharmy mistra z Tung-šanu v Ťiang-si. Jednoho dne došlo k mondó mezi Tung-šanem a Cchao-šanem, v němž mistr poznal Cchao-šanovo nadání a přijal ho nato za žáka. Cchao-šan došel pod Tung-šanovým vedením hlubokého osvícení. Když se s Tung-šanem loučil, došlo k následující výměně slov, která je popsána v Ťing-te čchuan-teng-lu: Tung-šan se zeptal: "Kam jdeš?" Cchao-šan řekl: "Tam, kde neexistuje žádná změna." Tung-šan nato: "Jak můžeš jít tam, kde neexistuje žádná změna?" Cchao-šan řekl: "Má chůze je žádná změna." Po svém rozloučení s Tung-šanem putoval Cchao-šan zemí a poučoval lidi o buddhadharmě, jak to okolnosti vyžadovaly. Nakonec byl pozván, aby se usadil v klášteře na hoře Cchao-šan, jejíž jméno na něj přešlo. Později žil na hoře Che-jü; na obou místech shromáždil kolem sebe velké množství žáků. Cchao-šan sestavil důležitý komentář k pojednání "Pět modů obecného a konkrétního" (Pět stupňů osvícení, jap. go-i), souhrnu čchanového učení, původně zformulovanému jeho učitelem Tung-šanem. V 10. kóanu Wu-men kuanu se setkáváme s Cchao-šanem v hossenu s jeho žákem Čching-šuejem: Jeden mnich přišel kdysi k mistru Cchao-šanovi: "Čching-šuej je osamělý a chudý. Buďte tak laskav, mistře, pomozte mi." Cchao-šan řekl: "Ctihodný Šueji!" Čching-šuej nato: "Ano!?" Cchao-šan řekl: "Vypil jsi již tři poháry vybraného vína z domu Paj v Čchüan-čou a ještě říkáš, že sis rty nesmočil!" Cchao-šan měl žákyni jménem Miao-sin, jejíž povinnosti v chrámu zahrnovaly starost o ubytování mnichů a mnišek přijíždějících na návštěvu. Jednou přijelo sedmnáct mnichů ze vzdálené provincie S´-čchuan. Ale té noci mniši zůstali vzhůru a hovořili o čchanu a Šestém patriarchovi a obzvlášť o příběhu s vlajkou. Hovořili o pohybu vlajky, větru a mysli. Miao-sin, která poslouchala, nakonec řekla: "Ha! Podívejme, jak vy lidé dokážete mluvit o pohybu!" A potom odešla do svého pokoje. Když vyslechli tuto poznámku, byli mniši velmi uneseni. Cítili, že slova řeholnice mají velký význam. Tak se prostě rozhodli, že jí požádají, aby rozvinula svoji poznámku. Ale ona pouze řekla: "Celé to povídání o pohybu vlajky, větru a mysli? Nic se nehýbe." Mniši byli zaraženi. Uvědomili si, že zatímco netrpělivě očekávali její slova, jejich mysli se pohybovaly. Tak se sbalili uprostřed noci a odjeli s pocitem, že ještě nejsou dost kvalifikovaní na to, aby mohli vzdát úctu Cchao-šanovi. Cchao-šan byl jednou dotázán jedním žákem: "Co je nejcennější na světě?" Mistr odvětil: "Hlava mrtvé kočky." "Proč by měla být hlava mrtvé kočky tou nejcennější věcí na světě?" nechápal žák. "Protože nikdo nedokáže určit její cenu," odvětil mistr. Jeden mnich se zeptal Tung-šan Liang-ťiea: "Které z Buddhových Tří těl nezapadá do žádné kategorie?" Tung-šan řekl: "Jsem s tím vždy důvěrný." Později se jeden mnich zeptal Cchao-šana: "Co náš mistr myslel oním ´Jsem s tím vždy důvěrný´?" Cchao-šan řekl: "Chceš-li moji hlavu, tak ji usekni a vem si ji."