# Jün-men Wen-jen (Ummon Ben´en, 864-949) Čínský čchanový mistr, žák a pokračovatel v dharmě (hassu) Süe-feng I-cchuna (Seppó Gison) a mistr Siang-lin Čcheng-jüana (Kjórin Čóon), Tung-šan Šou-čua (Tózan Šušo), Pa-ling Chao-ťiena (Harjó Kókan) a Te-šan Jüan-miho (Tokusan Enmi). Je známý též pod jménem Kchuang-čen. Jün-men byl jedním z nejvýznamnějších čínských čchanových mistrů. Setkáváme se s ním v 15., 16., 21., 39. a 48. kóanu Wu-men-kuanu a v 6., 8., 14., 15., 22., 27., 34., 39., 47., 50., 54., 60., 62., 77., 83., 86., 87. a 88. kóanu Pi-jen-lu. Nejdůležitější z jeho výroků a poučení jsou zaznamenány v Jün-men Kchuang-čen čchan-š´ kuang-lu ("Záznam podstatných slov čchanového mistra Kchuang-čena z hory Jün-men"). Jün-men dosáhl prvního osvícení pod vedením mistra Mu-čou Tao-minga (Bokušú Domei). Později na Mu-čouovo doporučení odešel do kláštera Süe-fenga. Jün-men, který sám měl více než 60 pokračovatelů v dharmě, byl znám, stejně jako jeho mistr Mu-čou, jako obzvlášť přísný čchanový mistr. Založil čchanovou školu Jün-men (Ummon), jež patřila k "pěti školám" (goke šičišú) čchanové tradice v Číně a existovala až do 12. století. Dědicové Jün-menovy dharmy přispěli velmi k uchování čchanové literatury pro pozdější generace. Jün-men patří k prvním z velkých čchanových mistrů, kteří používali systematicky slova vynikajících mistrů k výuce mnichů - způsob výuky, z něhož nakonec vznikla kóanová praxe (kanna zen) jako jedna z neúčinnějších pomůcek čchanového výcviku. Přitom Jün-men dával často navíc "jinou odpověď" než tu, jež byla dána v jím citovaném mondó nebo hossenu. Pak opět položil otázku a zodpověděl ji sám místo svého žáka "zástupným slovem", jako v 6. kóanu Pi-jen-lu: Jün-men pravil při poučení: "Neptám se na dny před patnáctým. Avšak pokud jde o dny po patnáctém, přijď s jedním slovem a mluv!" Místo něho řekl sám: "Den co den je dobrý den." Někdy kombinoval též "zástupné slovo" s "jiným slovem" a dával při pozdějších výkladech jinou odpověď na jím samým položenou a zástupným způsobem zodpovězenou otázku. Výroky a odpovědi mistra Jün-mena se v zenové tradici těší mimořádné úctě; slova žádného jiného mistra nejsou ve velké sbírce kóanů tak často uváděna jako jeho. Říká se, že jeho slova splňují tři z nejdůležitějších podmínek účinného čchanového slova: 1. jeho odpovědi odpovídají na položenou otázku tak, jako když padne "víčko na krabičku"; 2. mají sílu odříznout jako ostrý meč zaslepení, dualistické myšlení a cítění jeho žáků; 3. jeho odpovědi sledují určitou vnímavost a momentální stav vědomí tazatele tak přirozeně, "jako následuje vlna předcházející vlnu". Jün-menovy pregnantní odpovědi sestávají často z jediného slova a patří k nejslavnějším "jednoslovným přehradám" v čchanu. Takovou "jednoslovnou přehradou" je například 77. kóan v Pi-jen-lu: Jeden mnich se zeptal Jün-mena: "Jaká je to řeč, která přesahuje buddhy a patriarchy?" Jün-men odpověděl: "Rýžový koláč." Někdo se zeptal: "Jaké je pravé oko Dharmy?" Jün-men řekl: "Univerzální!" Někdo se zeptal: "Jaký je Jün-menův meč?" Jün-men řekl: "Praotcovský!" Mnich se zeptal: "Jaká je přímá cesta k Jün-menovi?" Jün-men řekl: "Důvěrná!" Jün-men byl však nejen mistr slova, nýbrž také gest beze slov, jak ukazuje následující 22. kóan z Pi-jen-lu: Süe-feng pravil při poučování mnichů: "Na Jižní hoře je had s želvím nosem. V každém případě byste ho měli všichni spatřit!" Čchang-čching (Čókei Erjó) řekl: "Dnes je zde v síni dharmy hodně těch, kdo ztratí tělo a život." Jeden mnich o tom řekl Süan-šaovi. Süan-ša (Genša Šibi) pravil: "Bratr Leng (Čchang-čching), je právě ten, kdo to může pochopit. Ale i když tomu tak může být, přece si to nemyslím." Mnich se zeptal: "Co si tedy myslíte vy, mistře?" Süan-ša řekl: "K čemu však potřebuje Jižní horu?" Jün-men vzal svou hůl, hodil ji před sebe a učinil gesto úleku. Jün-men, jenž sám dovedl tak obratně používat "živoucí slova" starých mistrů, byl zároveň mimořádně nedůvěřivý k psanému slovu, které je příliš snadno chápáno jen podle litery, nikoli však skutečně pochopeno. Proto také zakázal svým žákům zapisovat jeho výroky. Jednomu z Jün-menových přívrženců, jenž navštívil mistrovy výklady oděn do papírového oděvu a dělal si přes mistrův zákaz poznámky, lze děkovat, že se dochovalo mnoho nesmrtelných slov a výkladů velkého čchanového mistra. Jün-men jednou řekl: "Naše škola tě nechá jít, kterou cestou chceš. Zabíjí i rodí - oboje." Nato se mnich zeptal: "Jak zabíjí?" Mistr odpověděl: "Zima odchází a nastává jaro." Mnich se zeptal: "Jak se to děje, že zima odchází a jaro nastává?" Jün-men odvětil: "Vezmeš hůl a putuješ tam a zase jinam, na východ a na západ, na sever a na jih, a klepeš na kořeny a pařezy jak se ti zlíbí." Jeden z kóanů mistra Jün-mena v Pi-jen-lu zní: Jün-men řekl: "Mezi nebem a zemí, uprostřed vesmíru, je jeden poklad skrytý v těle. Drží lucernu a jde směrem k Buddhově síni. Přináší velkou klášterní bránu a pokládá ji na lucernu." Mnich se zeptal: "Proč je tomu tak, že se člověk nemůže stát mnichem, jestliže to jeho rodiče nedovolí?" Jün-men řekl: "Mělké." Mnich řekl: "Nerozumím." Jün-men řekl: "Hluboké." Jün-men jednou řekl: "Když jdeš, prostě jdi. Když sedíš, prostě seď. Hlavně však nekolísej." V 16. kóanu Wu-men-kuanu se praví: Jün-men řekl: "Podívejte se, jak rozlehlý a širý je svět! Proč na sebe berete při zazvonění zvonu svůj sedmidílný oděv?" Když se Jün-men vracel k příběhu o dítěti Buddhovi, které vykročilo do čtyř směrů a vyhlásilo se za vznešené, řekl: "Kdybych tam byl, holí bych ho srazil k zemi a jeho tělo hodil psům, aby mír zavládl na celém světě." Ve 21. kóanu Wu-men-kuan je toto mondó: Mnich se zeptal Jün-mena: "Co je Buddha?" Jün-men odpověděl: "Suchá škrabka na hovna." Když přišel Jün-men, aby se ujal svých povinností jako nový mistr kláštera, byl poctěn čajovým obřadem. Po obřadu byl požádán, aby něco přednesl, a tak usedl na stolec a pravil: "Poněvadž jste zde všichni shromážděni, je mojí povinností, abych něco řekl. Mohu poukázat na cestu k pravdě, která nám byla předána našimi předchůdci? Buďte pozorní!" Jün-men oslovil své shromáždění a řekl: "Každý z vás má své vlastní světlo. Pokusíte-li se je spatřit, tak to nedokážete. Pak je tma, tma. A nyní, jaké je to vaše světlo?" Odpovídaje za shromáždění, řekl: "Kuchyňská spíž, přední brána." A dodal: "Je lépe, nemít nic, než něco dobrého." Jeden mnich se zeptal Jün-mena: "Když není přítomen rozum a není přítomen jev, co to je?" Jün-men řekl: "Vyjádření vzhůru nohama." Mnich se zeptal: "Jaké je moje pravé já?" Jün-men odvětil: "Skotačení v horách, skotačení ve vodách." Mnich se znovu zeptal: "Jaké je vaše pravé já, mistře?" Jün-men řekl: "Naštěstí zde není dohlížející mnich." Jeden mnich se zeptal Jün-mena: "Jaký byl Niou-tchou po svém setkání se Čtvrtým patriarchou?" Jün-men řekl: "Můra v plameni spolkne tygra." (další odkazy na mistra Jün-men Wen-jena » Süe-feng I-cchun, Cchuej-jenLing-cchan, Mu-čou Tao-ming, Siang-lin Čcheng-jüan, Tung-šan Šou-ču, Čao-čou Cchung-šen, Jang-šan Chuej-ťi, S´-sin Wu-sin, Jüe-čou Čchien-feng, Jüe-čou Čchien-feng)