# Sia-tchang (Šótó, 11. - 12. stol.) Čínský čchanový mistr linie Jang-čchi čchanu školy Lin-ťi, žák a pokračovatel dharmy Jüan-wu Kche-čchina (Engo Kokugon). Není o něm mnoho známo. Promluvy mistra Sia-tchanga: V "Rukopise nekonečného svitu" se říká: „Všechny řeky, jezera, ptáci, stromy u lesy vzývají Buddhu, pravdu a společenství." Ve chvíli nerozlišujícího probuzení dosáhnete veliké moudrosti. Je jako veletok vlévající se do oceánu, jako mužná hruď vzdouvající se ve větru. Dodal bych, co vlastně chcete rozlišovat? Buddha je dočasné jméno pro cosi, co nemůžete spatřit, když se díváte, co nemůžete slyšet, když nasloucháte, co nemá pevné místo zrodu ani zániku, když je budete hledat. Pokrývá všechny formy a zvuky, prostupuje oblohou a zemí, prohlédne vrcholy i dna všech věcí. Nezná falešný pohled, falešnou tvář, falešnou myšlenku. Je všude, ve všem bytí, není v něm nic vnějškového. Proto se prazákladnímu zdroji říká "Buddha". Nezmění se, když se rozloží tělo, je všude a vždy. Vy jej však, přestože je všudypřítomný, nedokážete využívat. Proč? Přísloví praví: "Zlatý prach je drahocenný, komu však napadá do očí, tomu zakryje zrak." Buddha v nás je cosi zázračného, když nás však posedne jeho představa, propadneme jí jako chorobě. Starý čchanový mistr se ptá: "Není to mysl, Buddha, ani věc - co to je?" Tím je řečeno vše. Jeho otázka je diamantový meč, přetínající veškerou posedlost. Jiný čchanový klasik říká: "Sebenepatrnější spletitá myšlenka může naše činy změnit v peklo, záblesk citu nás může spoutat navěky. Skonči s každodenním cítěním, pak nebude žádného tajemství starých mudrců, které bys musel hledat. Tajemství starých mudrců začíná tam, kde končí každodenní cítění." Chceš-li se stát Buddhou, musíš se co nejodhodlaněji rozejít se svými návyky. Pak si uvědom příčiny a následky, aby ses vystříhal konat zlo. Překroč duševní představy, přestaň s jejich přežvykováním. Nechť dobré ani zlé myšlenky nevstoupí do tvé mysli, zapomeň jak na buddhismus, tak na věci tohoto světa. Rozejdi se s tělem i myslí, jako bys je přehodil přes skálu. Buď jako prázdný prostor, nepřipusť si subjektivní pomyšlení na život ani na smrt, nepokoušej se rozlišovat. Máš-li jakékoli názory, vyrvi je z kořenů a nedopusť, aby znovu vzklíčily.