# WU-MEN-KUAN Wu-men Chuej-kchaj (Ohrada bez brány) Předmluva 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. 11. 12. 13. 14. 15. 16. 17. 18. 19. 20. 21. 22. 23. 24. 25. 26. 27. 28. 29. 30. 31. 32. 33. 34. 35. 36. 37. 38. 39. 40. 41. 42. 43. 44. 45. 46. 47. 48. doslov, upozornění 1. část Wu-menova předmluva: Mysl je zdrojem buddhismu. Ohrada bez brány je branou Dharmy. Od počátku zde není brána, jak ji tedy překonáš? Neslyšel jsi, že věci, které procházejí bránou, nejsou rodinným pokladem? Věci získané z příčinných okolností mají svůj začátek i konec, stvoření i zničení. Taková slova jsou jen snahou vzedmout vlny na moři za úplného bezvětří anebo vyháněním bolesti ze zdravého těla. Jak jen velice hloupí jsou lidé, kteří jsou závislí na slovech a frázích a hledají poznání svým intelektem! Snaží se udeřit měsíc holí. Škrábou si botu, když je svrbí noha. V létě prvého roku Šao-ting (1228), jsem byl já, Chuej-kchaj, hlavou shromáždění v Lung-siang v Tung-ťia. Mniši mne žádali o rady, a tak jsem sesbíral kóany starých učitelů a použil jich jako cihly, kterou bušíme do dveří, přičemž jsem vedl mnichy v souladu s jejich rozličnými schopnostmi. Zaznamenal jsem tyto příběhy, a pokud se staly součástí sbírky, pak bez toho, že by to bylo mým původním úmyslem. Neuspořádal jsem kóany v žádném zvláštním pořádku. Sbírku, jež obsahuje 48 příběhů, nazývám Ohradou bez brány. Odvážný člověk bez povolení překonává ohradu, nezastaví ho ani Natarádža, král démonů s osmi pažemi. Tváří v tvář takové udatnosti i 28 indických praotců a šest čínských patriarchů prosí o svoje životy. Pokud však zaváháš, budeš jako člověk, který oknem sleduje cval koně. Mrkneš a je pryč. Wu-menův verš: Velká Cesta nemá bránu; cestiček rozličných je na tisíce. Jakmile překonáš ohradu, vesmírem kráčíš sám a sám. 1. kóan Mnich se zeptal Čao-čoua: "Má pes buddhovskou podstatu nebo nemá?" Čao-čou řekl: "Mu." Wu-menův komentář: V čchanovém výcviku se zdůrazňuje, že překonáváte ohradu (překážku), kterou postavili původní Učitelé. Pro jemnou realizaci je nejdůležitější, abyste přeťali cestu mysli. Pokud nepřekonáte ohradu předchůdců, pokud nepřetnete cestu mysli - potom jste duchem, který se chytá křovin a trávy. Co je ohradou původních učitelů? Její právě toto jedno slovo - "Mu", jediná ohrada naší víry. Nazýváme ji "čchanová ohrada bez brány". Když překonáte tuto ohradu, nejen že se důvěrně poznáte s Čao-čouem, ale budete kráčet ruku v ruce se všemi patriarchy, přičemž chloupky svého obočí budete mít propletené s jejich - budete vidět stejnýma očima, slyšet stejnýma ušima. Nebude to nádherné? Je někdo, kdo by nechtěl překonat tuto ohradu? Tak tedy změňte celé své tělo v hromadu pochybností. Svými 360 kostmi a klouby a svými 84 000 vlasovými kořínky se soustřeďte na toto jediné slovo "Mu". Ve dne v noci musíte nad tím hloubat. Nepovažujte ho za nicotu. Neuvažujte v termínech "má" a "nemá". Je to jako polykání do červena rozpálené železné koule. Snažíte se ji vydávit, ale nemůžete. Postupně se očišťujete, přičemž ničíte chybné poznání a postoje, kterých jste se drželi v minulosti. Uvnitř i navenek se stáváte jedním a jste jako němý člověk, který měl sen. Znáte ho jen pro sebe samého. Najednou se Mu otevírá. Nebesa jsou naplněna úžasem. Zem se otřásá. Je to, jako byste svírali v ruce velký meč generála Kuana. Postaví-li se vám do cesty Buddha, zabijete Buddhu. Narazíte-li na Bódhidharmu, zabijete Bódhidharmu. Na pomezí zrození a smrti najdete Velkou svobodu. V Šesti světech a Čtyřech způsobech zrození se těšíte ze samádhi radosti a hry. Takže, jak s ním budete pracovat? Dejte všechnu svou životní energii do tohoto slova Mu. Pokud neztratíte odvahu, potom to vyjde! Jediná jiskra zapálí vaši dharmovou svíčku. Wu-menův verš: Pes! Buddhova podstata! Dokonalé uvedení celku! S každým "má" anebo "nemá" ztrácí se tělo! Ztrácí se život! 2. kóan Jednou, když Po-čang přednášel mnichům, objevil se mezi nimi neznámý stařec. Přicházel i v následujících dnech a naslouchal spolu s mnichy. Když odcházeli, zmizel i on. Jednoho dne se však zdržel vzadu, zůstal v hale. Po-čang se ho zeptal: "Kdo jsi?" Stařec odpověděl: "Nuž, já nejsem lidská bytost. Kdysi dávno, v době, kdy kázal Kášjapa Buddha, jsem byl hlavním knězem na této hoře. Jednou se mě jistý mnich zeptal: ´Podléhá osvícený člověk zákonu příčiny a účinku, anebo ne?´ Odpověděl jsem: ´Takový člověk nepodléhá zákonu příčiny a účinku.´ Kvůli tomu jsem se pětsetkrát znovuzrodil jako liška. Prosím, dej mi odvetné slovo a vysvoboď mne z těla lišky." Potom se zeptal Po-čanga: "Podléhá osvícený člověk zákonu příčiny a účinku, anebo ne?" Po-čang řekl: "Takový člověk neobchází zákon příčiny a účinku." Jakmile to stařec uslyšel, na místě dosáhl osvícení. Když se klaněl, pravil: "Jsem zachráněn z těla lišky. Mé tělo nalezneš na druhé straně této hory. Chtěl bych tě o něco poprosit. Prosím tě, opate, vystroj mi pohřeb jako knězi." Nazítří nařídil Po-čang hlavnímu mnichovi, aby oznámil shromáždění, že odpoledne se bude konat pohřeb kněze. Mniši si s údivem říkali: "Všichni jsme zdrávi. V Nirvánovém sále (márnici) nikdo není. Kterého kněze má učitel na mysli?" Po jídle zavedl Po-čang mnichy k jeskyni na odvrácené straně hory a svou holí šťouchl do mrtvoly lišky. Potom vykonal obřad spálení. V ten večer vystoupil na svůj stolec a povyprávěl mnichům celý příběh. Chuang-po vystoupil a řekl: "Jak jsi řekl, starci chybělo odvetné slovo a znovuzrodil se pětsetkrát jako liška. Co kdyby vždy správně odpověděl. když se ho ptali? Co by se stalo pak?" Po-čang řekl: "Jen přistup blíže, povím ti." Chuang-po vystoupil nahoru k Po-čangovi a vrazil mu facku, protože věděl, že právě tak jej chce počastovat opat. Po-čang zatleskal a zasmál se, řka: "Myslel jsem si, že barbar měl ryšavou bradu, a hle, zde je rudovousý barbar." Wu-menův komentář: "Nepodléhání zákonu příčiny a účinku." K čemu je potom pět set životů lišky? "Neobcházení zákona příčiny a účinku." K čemu je tento návrat k lidskému životu? Pokud máš jednoduché oko realizace, oceníš to, že starý Po-čang žil pět set životů v těle lišky jako životy milosti. Wu-menův verš: Nepodléhání, neobcházení - dvě strany téže kostky. Neobcházení, nepodléhání - tisíc chyb, deset tisíc chyb. 3. kóan Kdykoliv se Ťü-č´iho na něco zeptali, on jen prostě zvedl prst. Jednou se jakýsi návštěvník zeptal jeho mladého žáka, jak učí jeho mistr. Chlapec zvedl prst. Jakmile se o tom Ťü-č´ doslechl, odřízl chlapci prst nožem. Ten se rozplakal a naříkaje od bolesti se rozběhl pryč z místnosti. Ale Ťü-č´ na něj zavolal. Když se chlapec ohlédl, Ťü-č´ zvedl prst. V tom okamžiku byl chlapec osvícen. Když se Ťü-č´ chystal zemřít, řekl svým shromážděným mnichům: "Obdržel jsem tento jednoprstový čchan od Tchien-lunga. Celý život jsem ho používal, ale on se neopotřeboval." S tím odešel na věčný odpočinek. Wu-menův komentář: Ťü-č´iho a chlapcovo osvícení nemají nic do činění s koncem prstu. Pokud si to uvědomuješ, Tchien-lung, Ťü-č´, chlapec a ty sám, všichni běžíte jediným ouškem jehly. Wu-menův verš: Tchien-lung si dělal legraci ze starého Ťü-č´iho, který odřízl chlapci prst ostrým nožem, jako když božský Ťü-ling zvedl ruku a Chua-šan se svými hřebeny se rozštěpil vedví. 4. kóan Chuo-an se zeptal: "Proč nemá barbar ze Západu vousy?" Wu-menův komentář: Cvičení musí být skutečným cvičením. Satori musí být skutečným satori. Pokud jednou spatříš zblízka barbarovu tvář, konečně ji máš. Ale když vysvětluješ tuto zkušenost, okamžitě upadáš do dvojnosti. Wu-menův verš: Nevyprávěj o svém snu před hlupákem! Barbar bez brady! To zatemňuje původní průzračnost. 5. kóan Mistr Siang-jen řekl: "Je to jako byste byli na stromě a drželi se zuby za haluz. Rukama ani nohama nemůžete dosáhnout na žádnou větev. Kdosi se objevil pod stromem a ptá se: ´Jaký význam má Bódhidharmův příchod ze Západu?´ Pokud neodpovíte, vyhýbáte se zodpovědnosti. Pokud odpovíte, přijdete o život. Co uděláte?" Wu-menův komentář: I když máte jazyk dobře podřezaný, všechno je to marné. I když s přesvědčením rozšiřujete všechnu buddhistickou literaturu, je to zbytečné. Pokud správně zodpovíte toto dilema, dáte život těm, kteří jsou už mrtví a zabijete ty, kteří byli živí. Pokud neodpovíte, musíte počkat na Maitréju a zeptat se jeho. Wu-menův verš: Siang-lin je jen ukecaný blázen. Jeho jedovatost je bezmezná. Mnichům zavírá ústa, když ze svého těla činí démonovo oko. 6. kóan Jednou, před dávnými časy, když pobýval Světem velebený na hoře Grdhrakúta, zatočil květem před shromážděnými žáky. Všichni ztichli. Jen Mahákášjapa vybuchl smíchy. Světem velebený řekl: "Mám vzácný poklad pravé Dharmy, jemnou mysl nirvány, skutečnou formu neformy a dokonalou bránu učení. Není založena na slovech a frázích, nýbrž na zvláštním předání, nezávislém na tradici. Nyní ho svěřuji Mahákášjapovi." Wu-menův komentář: Ve tváři zlatistý Gautama drze degraduje vznešené lidi na plebejce. Prodává psí maso pod značkou skopového a myslí si, že je to celkem chválihodné. Dejme tomu, že by se zasmáli všichni mniši. Jak by potom předal vzácný poklad? Anebo, co kdyby se Mahákášjapa nezasmál, jak by mu jej mohl svěřit? Pokud řekneš, že skutečný poklad lze předávat, je to, jako kdyby starý šmelinář, v tváři zlatistý, halasně vykřikujíc podváděl venkovany u městské brány. Jestliže řekneš, že skutečný poklad předávat nelze, proč pak Buddha řekl, že ho svěřuje Mahákášjapovi? Wu-menův verš: Květ se kroutí, had ukazuje chvost. Mahákášjapa vybuchuje smíchy a lidé i dévové jsou z toho zmatení. 7. kóan Mnich řekl Čao-čouovi: "Právě jsem přišel do kláštera. Prosím, pouč mě." Čao-čou řekl: "Už jsi snědl rýžovou kaši?" Mnich řekl: "Ano, snědl." Čao-čou řekl: "Umyj si misku." Mnich pochopil. Wu-menův komentář: Čou-čou otevřel ústa a ukázal žlučník, srdce a játra. Nevím, nevím, zda mnich vůbec slyšel pravdu. Doufám, že sis nepomýlil zvon se džbánem. Wu-menův verš: Jelikož je věc taková jasná, uvědomit si ji trvá tak dlouho. Pokud budeš vědět jen, že plamen je oheň, zjistíš, že tvá rýže je už dávno uvařená. 8. kóan Mistr Jüe-an řekl mnichovi: "Si-čung postavil sto vozů. Kdybys vzal kola a nápravy, co zůstane jasně viditelné?" Wu-menův komentář: Pokud si to hned uvědomíte, vaše oko je jako zářící hvězda a váš čin jako chycení blesku. Wu-menův verš: Kam se kolo otáčí, nemůže ho ani mistr následovat. Do čtyř hlavních polostran, nahoru, dolů, na sever, jih, východ, západ. 9. kóan Mnich se zeptal mistra Čching-žana ze Sing-jang: "Buddha nejvyšší pronikající, překonávající moudrosti se věnoval deset kalp zazenu na stolci bódhi, ale Buddhova Dharma se neprojevila a nedosáhl nejvyšší pravdy. Proč?" Čching-žang řekl: "Ptáš se přesně na jádro věci." Mnich řekl: "Ale on dělal zazen na stolci bódhi. Proč nedosáhl buddhovství?" Čching-žang řekl: "Protože nebyl Buddhou." Wu-menův komentář: Schvaluji realizaci Starého barbara, ale neschvaluji jeho chápání. Pokud se obyčejný člověk realizuje, už je mudrc. Pokud mudrc rozumí, už je obyčejný člověk. Wu-menův verš: Lepší než poznat tělo, je poznání mysli v míru. Když je mysl realizovaná, tělo už dávno nežije v úzkosti. Když jsou tělo i mysl plně realizované, svatý poustevník odmítá stát se vznešeným. 10. kóan Nějaký mnich řekl Cchao-šanovi: "Jsem Čching-šuej, opuštěný a strádající. Prosím, dejte mi almužnu." Cchao-šan řekl: "Ctihodný Šueji!" Čching-šuej odpověděl: "Ano, pane!" Cchao-šan řekl: "Již jsi vypil tři šálky toho nejlepšího vína v Číně a pořád říkáš, že jsi nesmočil rty." Wu-menův komentář: Čching-šuej je ve svém chování pokorný, ale jaký je jeho skutečný záměr? Cchao-šan je pozorný a plně rozeznává, co má Čching-šuej na mysli. Řekni mi, kde a jak pil Čching-šuej víno? Wu-menův verš: Jsa chudý jako Fan-tan a s duchem Siang-jüa, ač těžko uživí sám sebe, troufá si soupeřit o bohatství. 11. kóan Čao-čou vešel do poustevnické chatrče a zeptal se: "Je tu někdo? Je tu někdo?" Poustevník pozvedl pěst. Čao-čou řekl: "Voda je pro loď příliš mělká k zakotvení." A odešel. Opět vešel do poustevnické chatrče a zeptal se: "Je tu někdo? Je tu někdo?" Tento poustevník také zvedl pěst. Čao-čou řekl: "Volně dáváš, volně bereš, volně zabíjíš, volně dáváš život." A hluboce se uklonil. Wu-menův komentář: Oba pozvedli své pěsti stejným způsobem. Proč Čao-čou jednoho uznal a toho druhého ne? Řekni mi, co je jádrem této komplikace? Jestliže dokážeš podat odpověď v této věci, uvědomíš si, že Čao-čouova řeč neobsahuje žádné nesrovnalosti. On je volný - tu pozvednout, tu svrhnout dolů. Ať je tomu jakkoli, dokážeš si také uvědomit, že Čao-čou byl prohlédnut oběma poustevníky? Navíc, pokud řekneš, že jeden poustevník byl lepší než ten druhý, nemáš ještě smysl pro reflexivní studium. A pokud řekneš, že mezi nimi není žádný rozdíl, také nemáš ještě smysl pro reflexivní studium. Wu-menův verš: Oko jako meteor; čilý jako blesk; meč, který zabíjí; meč, který dává život. 12. kóan Mistr Žuej-jen volal sám na sebe každý den: "Mistře!" a sám sobě odpovídal: "Ano!" Pak říkal: "Buď bdělý! a na to si odpovídal: "Ano!" "Nenech se klamat ostatními!" "Ne, ne!" Wu-menův komentář: Starý Žuej-jen kupuje sám sebe a prodává sám sebe. Předvádí spousty andělských obličejů a démonských masek a hraje si s nimi. Proč? Hleď! Jeden druh volá, jiný druh odpovídá, další druh dává pozor, a ještě jiný druh se nenechá klamat ostatními. Pokud stále lpíš na pochopení, jsi v nesnázích. Pokud se pokusíš Žuej-jena napodobit, jsi bystrý jako liška. Wu-menův verš: Studenti Cesty neznají pravdu; znají jen své dosavadní vědomí; zdroj nekonečného zrodu a smrti; blázen jej nazývá původním já. 13. kóan Te-šan jednoho dne vstoupil do jídelny s miskami v ruce. Süe-feng se ho zeptal: "Kam jdeš se svými miskami, Starý Učiteli? Zvon nezazvonil a buben nezazněl." Te-šan se obrátil a odešel zpátky do své cely. Süe-feng o této věci mluvil s Jen-tchouem. Jen-tchou řekl: "Te-šan, ať je jakkoli veliký, ještě nezná poslední slovo." Když se o tom Te-šan doslechl, poslal pro Jen-tchoua a zeptal se: "Ty neuznáváš tohoto starého mnicha?" Jen-tchou mu zašeptal své mínění. Te-šan neřekl nic víc. Příštího dne, když Te-šan zaujal své místo před shromážděním, předvedl se velmi odlišně, jinak než obvykle. Jen-tchou přišel do přední části místnosti, třel si ruce, hlasitě se smál a říkal: "Jak skvělé! Náš starý opat pochopil poslední slovo. Od nynějška ho nemůže nikdo pod nebesy překonat." Wu-menův komentář: Pokud jde o to poslední slovo, ani Jen-tchouovi, ani Te-šanovi se o něm ani nesnilo. Když je zkoumáte blíže, shledáte, že jsou jako postavičky z maňáskového divadla. Wu-menův verš: Když pochopíš první slovo, pochopíš i poslední; první a poslední - jde-li o to, není to jedno slovo. 14. kóan Mistr Nan-čchüan našel mnichy z východní a západní síně, jak se hádají o kočku. Uchopil kočku a řekl: "Všichni poslouchejte! Jestli dokážete něco říct, ušetřím tu kočku. Pokud nedokážete nic říct, uříznu jí hlavu." Nikdo nedokázal říct ani slovo, a tak Nan-čchüan rozťal kočku vedví. Když se toho večera vrátil Čao-čou zvenčí, Nan-čchüan mu řekl, co se stalo. Čao-čou si sundal z nohy sandál, položil si ho na hlavu a vyšel ven. Nan-čchüan řekl: "Kdybys tam byl, ta kočka by byla ušetřena." Wu-menův komentář: Řekni mi, jaký mělo smysl, že si Čao-čou položil na hlavu svůj slaměný sandál? Jestli tu dokážeš podat odpověď, uvidíš, že Nan-čchüanova výzva nebyla nezodpovědná. Ale pokud to ještě nedovedeš - pozor! Wu-menův verš: Kdyby tam byl Čao-čou, vzal by si to na starost vytrhl by meč a Nan-čchüan by žebronil o život. 15. kóan Tung-šan přišel k Jün-menovi. Jün-men se ho zeptal: "Kde jsi pobýval v poslední době?" Tung-šan odpověděl: "V Čcha-tu." Jün-men se zeptal: "Kde jsi byl během léta?" Tung-šan odpověděl: "V klášteře Pao-c´ v Chu-nanu." Jün-men se ptal dál: "Kdy jsi odtamtud odešel?" Tung-šan odvětil: "25. srpna." Nato Jün-men prohlásil: "Promíjím ti šedesát ran." Příštího dne přišel Tung-šan zase a řekl: "Včera jste řekl, že mi promíjíte šedesát ran. Nevím, kde jsem chyboval." Jün-men vzkřikl: "Ty žoku rýže! Ty pořád takhle pobíháš, tu na západ od řeky, tu na jih od jezera!" V tomto okamžiku dosáhl Tung-šan velké osvícení. Wu-menův komentář: Kdyby Jün-men tehdy dodal základní pokrm a probudil v Tung-šanovi jedinou cestu vitality, pak by Jün-menův dům nebyl opuštěn. Tung-šan celou noc donekonečna zápasil v oceánu ano a ne. Jakmile nastal úsvit, šel zpátky k Jün-menovi, který vše podrobně vysvětlil. Ačkoli měl Tung-šan realizaci, nebyl ještě vynikající. Teď mi dovol, abych se tě zeptal: Měl Tung-šan dostat šedesát ran nebo ne? Pokud řekneš ano, pak by měli být bity všechny stromy, keře a tráva. Pokud řekneš ne, pak děláš z Jün-mena lháře. Pokud máš ohledně toho jasno, pak ty a Tung-šan vydechujete čchi stejnými ústy. Wu-menův verš: Lvice odmítá své mládě; kope je a odhání; druhý šíp jde mimo kauzalitu; první byl lehký, poslední hluboký. 16. kóan Jün-men řekl: "Podívejte se, jak rozlehlý a širý je svět! Proč na sebe berete při zazvonění zvonu svůj sedmidílný oděv?" Wu-menův komentář: Všichni vy, žáci čchanu, cvičící se v Cestě, nenechte se znásilňovat zvuky; neulpívejte na tvarech. Můžete mít realizaci při zaslechnutí nějakého zvuku nebo osvícení při spatření nějakého tvaru - to je přirozené. Ale cožpak nevíte, že praví studenti čchanu dovedou potlačit zvuky a zahalit tvary? Vidí úplně vše jasně; hbitě uchopí každičkou věc. Možná, že jste takovou osobou. Ale, řekněte mi - přichází zvuk k uchu, nebo přichází ucho ke zvuku? A pokud jste překročili zvuk a ticho, co v takovém bodě řeknete? Pokud posloucháte svým uchem, je těžké rozumět. Pokud posloucháte svým okem, pak konečně chápete. Wu-menův verš: S realizací jsou všechny věci jednou rodinou; bez realizace jsou všechny věci nesouvisející. Bez realizace jsou všechny jednou rodinou; s realizací jsou všechny věci oddělené. pokračování 2. část »