# Kuej-šan Ling-jü (Isan Reijú, 771-853) Velký čínský čchanový mistr, žák a pokračovatel v dharmě (hassu) Po-čang Chuej-chaje (Hjakudžó Ekai) a mistr Jang-šan Chuej-ťiho (Kjózan Edžaku) a Siang-jen Č´-siena (Kjógen Čikan). Je též znám pod jménem Wej-šan. Kuej-šan byl snad nejslavnějším buddhistickým mistrem své doby v jižní Číně; mnišské společenství, které se kolem něj seskupilo, čítalo 1500 lidí, on sám měl 41 pokračovatelů v dharmě. On a jeho učedník Jang-šan založili školu Kuej-jang (Ikjó), jež byla pojmenovaná podle prvních znaků jejich jmen. Kuej-šan se objevuje ve 40. kóanu Wu-men-kuanu a ve 4., 24. a 70. kóanu Pi-jen-lu. Jeho výroky a poučení jsou zaznamenány v Tchan-čou Kuej-šan Ling-jü čchan-š´ jü-lu ("Záznam slov čchanového mistra Kuej-šan Liang-jüa z Tchan-čou"). Kuej-šan se již ve věku 15 let stal mnichem a učil se nejprve v klášteře buddhistické Vinajové školy. Ve 24 letech přišel k Po-čangovi, stal se jeho žákem a zažil pod jeho vedením hluboké osvícení: Jednou, když Kuej-šan seděl pozdě večer ve své cele, přistoupil k němu Po-čang: "Kdo to tady sedí ve tmě?" Kuej-šan řekl: "Ling-jü, Mistře." Po-čang řekl: "Prohrábni oheň." Kuej-šan vstal, přistoupil k ohništi a hledal žhavé uhlíky, žádné však nenašel. "Oheň vyhasnul," řekl. Nato vzal Po-čang kleště a hluboko v popelu našel malý řeřavý uhlík. Zvednul jej a řekl: "A co je tohle?" V tom si Kuej-šan uvědomil hořící uhlík ve své podstatě, a byl hluboce osvícen. I po svém osvícení se nadále učil u Po-čanga a sloužil asi po 20 let v jeho klášteře jako mistr kuchař. Když mistr Po-čang jednou hledal vhodného opata pro nově zakládaný klášter na hoře Kuej-šan, došlo k následující příhodě, která se nachází ve 40. kóanu Wu-men-kuanu: Mistr Kuej-šan, když se poprvé učil u Po-čanga, působil jako mistr kuchař. Po-čang chtěl vybrat opata pro klášter Kuej-šan. Oznámil to představenému mnichu a všem mnichům a ti měli promluvit; ten pravý tam měl jít. Po-čang zvedl džbán, postavil ho na zem a zeptal se: "Nesmíte to pojmenovat džbánem, jak to tedy pojmenujete?" Nato řekl představený mnichů: "Nemůže se to pojmenovat dřevěné sandály." Nyní se zeptal Po-čang Kuej-šana. Kuej-šan ihned džbán převrhl a šel pryč. Po-čang řekl se smíchem: "První mnich byl Kuej-šanem poražen" a stanovil, že Kuej-šan má založit nový klášter. Nato se takto pověřený vydal na horu Kuej-šan, jejíž jméno na něj později přešlo, postavil si chatrč z větví, bláta a trávy. Jedl kaštany a lesní bobule, spřátelil se z opicemi a ptáky. Nikdo však nepřišel. Minulo osm let. Nakonec si řekl: "To nedává žádný smysl. Měl bych být zakladatelem velkého kláštera a sedím tu sám, v mizerné chatrči, a rozmlouvám s opicemi. Vrátím se zpět do civilizovaného světa, kde mohu být prospěšnější." A tak se sebral a začal sestupovat dolů z hory. Na cestě se setkal s tygrem. V jedné z verzí tohoto příběhu jej tygr chytil za rukáv. V každém případě Kuej-šan zauvažoval: "Zdá se, že mi ten tygr něco říká." A tak se otočil a vrátil se zpět do své chýše. Krátce nato se objevili tři mniši, aby mu pomohli. Nakonec byl schopen s císařskou pomocím, vystavět veliký chrám, jenž měl později 1500 žáků. Jang-šan šel s Kuej-šanem na pole, aby mu pomohl s oráním. Řekl: "Jak to, že tahle strana je tak vysoko a ta druhá tak nízko?" Kuej-šan řekl: "Voda dokáže srovnat všechny věci - nech vodu, ať je rovnátkem." Jang-šan řekl: "Voda není spolehlivá; je to jen tím, že vysoká místa jsou vysoká, a nízká místa jsou nízká." Kuej-šan řekl: "Á, to je pravda." Kuej-šan si právě na chvilku zdříml, když přišel Jang-šan. Když slyšel přicházet návštěvníka, otočil se Kuej-šan ke zdi. Jang-šan pravil: "Jsem váš žák, není třeba formalit." Mistr učinil pohyb, jakoby se právě probouzel. Jang-šan se chystal, že opustí místnost, Kuej-šan ho však zavolal zpět a řekl mu: "Budu ti nyní vyprávět svůj sen." Jang-šan se naklonil, jakoby chtěl naslouchat. Kuej-šan řekl: "Rozumíš?" Jang-šan šel ven a přinesl mísu s vodou a ručník, aby se mistr mohl umýt. Mistr si umyl obličej, avšak dříve než opět ulehl, vstoupil dovnitř jiný mnich, Siang-jen. Kuej-šan řekl: "Povedl se nám právě neobyčejný zázrak." Siang-jen odvětil: "Byl jsem dole a vím všechno, co se mezi vámi přihodilo." "Tak mi to pověz," rozkázal mistr. Nato mu Siang-jen přinesl šálek čaje. Kuej-šan řekl: "Vaše obdivuhodné skutky předčí činy Šáriputrovy i Kangaliovy. Ve 24. kóanu Pi-jen-lu se setkáváme v hossenu mistra Kuej-šana s jeho žačkou, hluboce osvícenou mniškou Liou Tchie-mo: Liou Tchie-mo přišla ke Kuej-šanovi. Kuej-šan řekl: "Tak, stará krávo, ty jsi přišla!" Tchie-mo řekla: "Zítra bude velký svátek na hoře Tchaj; opat tam snad půjde?" Nato Kuej-šan uvolnil tělo a lehl si. Tchie-mo ihned odešla pryč. (další odkazy na mistra Kuej-šan Ling-jüa » Jang-šan Chuej-ťi, Siang-jen Č´-sien, Nan-čchüan Pchu-jüan, Chuang-po Si-jün, Lin-ťi I-süan, Ťin-niou, Š´-šuang Čching-ču, Tung-šan Liang-ťie)