# Pchan-šan Pao-ťi (Banzan Hóšaku, 720-814) Čínský čchanový mistr, žák a pokračovatel v dharmě Ma-cu Tao-iho (Baso Dóicu) a mistr Pchu-chuy (Fuke). Poté, co Pchan-šan obdržel od Ma-cua pečeť potvrzení (inka šómei) usadil se v severní Číně na hoře Pchan-šan nedaleko od dnešních hranic se Severní Koreou. Byl tak jedním z mála raných čchanových mistrů, kteří v této oblasti působili. Setkáváme se s ním ve 37. kóanu Pi-jen-lu. Příběh jeho prvního zážitku osvícení, jak je zachycen ve Wu-teng chuej-jüan, zasluhuje pozornosti: Když šel jednou Pchan-šan přes tržiště, zaslechl, jak jeden zákazník, který právě kupoval vepřové maso, řekl řezníkovi: "Uřízni mi kus z dobrého." Řezník odložil svůj sekáček, zkřížil paže a pravil: "Pane, co by nebylo z dobrého?" Při těchto slovech došel Pchan-šan svého prohlédnutí. Po tomto zážitku však Pchan-šan ještě nebyl svým mistrem potvrzen; k tomu došlo až později po skutečně hlubokém osvícení, při této příležitosti: Jednoho dne se Pchan-šan setkal s pohřebním průvodem a zaslechl slova písně: "Rudému slunečnímu kotouči je určeno, aby se ponořil na západě. Avšak duše, kam kráčí?" Pchan-šan poté poznal koloběh zrození a smrti a tím v něm vzešlo světlo, které tímto koloběhem zůstává nedotčené. (další odkazy na mistra Pchan-šan Pao-ťiho » Pchu-chua)