# Ťü-č´ (Gutei, 9. stol.) Čínský čchanový mistr, žák a pokračovatel v dharmě Chang-čou Tchien-lunga (Kóšú Tenrjú). Nejsou známa jeho data narození ani smrti, a vlastně ani jeho pravé jméno. Ťü-č´ byla totiž přezdívka, která vznikla z názvu dháraní Čchi-ťü-č´-fu-mu-sin, které zřejmě stále recitoval. Když byl Ťü-č´ mladý, žil jako poustevník sám se sebou v malé chatrči. Cvičil zazen a celý den recitoval svoje dháraní. Jednoho dne, když se chýlilo k večeru, se u jeho chatrče zjevila mniška jménem Š´-ťi (Džissai) což znamená "Skutečný svět". Š´-ťi nezaklepala ani nezavolala, když přišla, ale prostě vešla dovnitř. Tam seděl Ťü-č´ uprostřed chýše. Aniž by smekla rákosový klobouk, třikrát ho obešla, a potom se před ním postavila a řekla: "Pokud můžeš říci vhodné slovo, sundám si klobouk." Ťü-č´ nebyl schopný odpovědět. Byl jako němý. Š´-ťi ho tedy znovu třikrát obešla, opět se před ním postavila a řekla: "Pokud můžeš říci vhodné slovo, smeknu." Ťü-č´ opět nebyl schopný cokoli říci. Š´-ťi zopakovala svou hru ještě potřetí. Ťü-č´ byl však stále ticho a tak se obrátila vyšla ven. Ťü-č´ se nakonec vzpamatoval a vykročil ke dveřím za ní a zavolal: "Brzy bude tma. Proč nezůstaneš na noc?" Š´-ťi se obrátila a řekla: "Pokud můžeš říci vhodné slovo, zůstanu zde na noc." Ťü-č´ stále nemohl nic říci a tak odešla. Ťü-č´ si pomyslil: "Jdu při hledání realizace po špatné cestě. Musím najít dobrého učitele." Sbalil si své věci, a potom, protože už byla tma, usedl na ranec a dřímaje čekal na úsvit. Najednou se ve tmě zjevilo ochranné božstvo hory a řeklo: "Neodcházej. Brzy sem přijde velký čchanový mistr a můžeš se s ním porozprávět." Ťü-č´ tedy vybalil a čekal. Za několik dní se tam skutečně objevil Tchien-lung. Ťü-č´ mu porozprávěl celý příběh a Tchien-lung zvedl prst. To Ťü-č´iho osvítilo. Mistr Ťü-č´ se objevuje ve slavném 3. kóanu Wu-men-kuanu: Kdykoliv se Ťü-č´iho na něco zeptali, on jen prostě zvedl prst. Jednou se jakýsi návštěvník zeptal jeho mladého žáka, jak učí jeho mistr. Chlapec zvedl prst. Jakmile se o tom Ťü-č´ doslechl, odřízl chlapci prst nožem. Ten se rozplakal a naříkaje od bolesti se rozběhl pryč z místnosti. Ale Ťü-č´ na něj zavolal. Když se chlapec ohlédl, Ťü-č´ zvedl prst. V tom okamžiku byl chlapec osvícen. Když se Ťü-č´ chystal zemřít, řekl svým shromážděným mnichům: "Obdržel jsem tento jednoprstový čchan od Tchien-lunga. Celý život jsem ho používal, ale on se neopotřeboval." S tím odešel na věčný odpočinek.