# WU-MEN-KUAN Wu-men Chuej-kchaj (Ohrada bez brány) Předmluva 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. 11. 12. 13. 14. 15. 16. 17. 18. 19. 20. 21. 22. 23. 24. 25. 26. 27. 28. 29. 30. 31. 32. 33. 34. 35. 36. 37. 38. 39. 40. 41. 42. 43. 44. 45. 46. 47. 48. doslov, upozornění 3. část 33. kóan Jeden mnich se zeptal Ma-cua: "Co je Buddha?" Ma-cu odpověděl: "Žádná mysl, žádný Buddha." Wu-menův komentář: Jste-li schopni toto jasně prohlédnout, je váš čchanový výcvik úplný. Wu-menův verš: Vytas meč, setkáš-li se s šermířem; nepřednášej báseň, pokud se nesetkáš s básníkem. Mluvíš-li s ostatními, pověz jen třetinu toho, co máš na mysli; nedávej vše najednou. 34. kóan Nan-čchüan řekl: "Mysl není Buddha; moudrost není Tao." Wu-menův komentář: Musím říci, že Nan-čchüan zestárnul a ztratil stud. Pootevřel svá páchnoucí ústa a prozradil rodinnou hanbu. Je málo těch, kteří dokáží uznat jeho velikou laskavost. Wu-menův verš: Obloha se projasňuje, slunce jasně svítí; padá déšť a zvlažuje vyprahlou zem. Zcela otevřel své srdce a prozradil celé tajemství; obávám se však, že se mu dostalo jen malého uznání. 35. kóan Wu-cu se otázal mnicha: "Žena Čchien a její duch se rozešli. Která je ta pravá Čchien?" Wu-menův komentář: Poznáte-li to pravé, pak víte, že vystoupit ze skořápky a vstoupit do jiné, je jako když se poutník ubytovává v hostinci. Není-li to ještě stále dostatečně jasné, tak nepobíhejte lehkomyslně kolem. Když se náhle rozdělíte na zemi, vodu, oheň a vzduch, budete jako krab vhozený do vařící vody, zápasíce o život vašimi sedmi pažemi a osmi nohami. Jenom neříkejte, že jsem vám o tom nikdy neřekl. Wu-menův verš: Měsíc a oblaka jsou stejné; hory a údolí se liší. Všechny jsou požehnané, všechny jsou úžasné. Je to jeden? Jsou to dva? 36. kóan Wu-cu řekl: "Potkáte-li na silnici někoho, kdo dosáhl Tao, nezdravte ho slovy, nezdravte ho mlčením. Jak ho tedy pozdravíte?" Wu-menův komentář: Dokážete-li do toho proniknout, dostane se vám nepochybně vřelého ocenění. Není-li vám to však zatím jasné, pak musíte být velice pozorní ke všemu kolem. Wu-menův verš: Setkáte-li se na solnici s někým, kdo dosáhl Tao, tak ho nezdravte slovy, ani mlčením, nýbrž pěstí do brady! Pak o vás budou říkat, že rozumíte čchanu. 37. kóan Jeden mnich se zeptal Čao-čoua: "Co je smyslem příchodu patriarchy ze Západu?" Čao-čou řekl: "Cypřiš na dvoře." Wu-menův komentář: Jste-li schopni důvěrně vhlédnout do podstaty Čao-čouovy reakce, pak není žádný Šákjamuni v minulosti a žádný Maitréja v budoucnosti. Wu-menův verš: Slova pokulhávají za skutečností; jazyk nepostačuje k vyjádření poselství srdce. Jste-li připoutáni ke slovům, váš život je ztracen; fráze vás zablokují, uvrhnou ve zmatek. 38. kóan Wu-cu řekl: "Je tomu jako s buvolem, který zdolává ohradu na kraji propasti. Jeho hlava, rohy a čtyři nohy, to vše prošlo skrze otvor. Proč však nemůže projít i jeho ocas?" Wu-menův komentář: Dokážete-li nyní otevřít jedno oko a říci slovo čchanu, pak splníte vaše Čtyři Závazky nahoře a dokážete utěšit všechny vnímavé bytosti Tří Světů dole. Nechápete-li to však ještě stále, pak obraťte svoji pozornost k tomu ocasu. Wu-menův verš: Skočí-li buvol vpřed, spadne do strže; obrátí-li se, bude ztracen. Taková malá oháňka - jaká to zázračná věc! 39. kóan Jeden mnich řekl Jün-menovi: "Záře jasně osvětluje celý vesmír ..." Než však dokončil větu, Jün-men ho přerušil a zeptal se: "Nejsou to slova Čang-čua?" Mnich řekl: "Ano, jsou." Jün-men řekl: "Řekl jsi to nesprávně." Později se mistr S´-sin chopil této záležitosti a zeptal se: "Povězte mi, kde se mnich přeřekl?" Wu-menův komentář: Jste-li schopni nahlédnout nekompromisní a přísnou akci Jün-menovy metody, a kde onen mnich mluvil nesprávně, pak jste hodni být učitelem lidí a dévů. Není-li vám to však stále ještě jasné, pak nejste schopni zachránit ani sami sebe. Wu-menův verš: Na vodě se udělal čára; chtivost bude chycena; pootevřou-li se vaše ústa jen nepatrně, je váš život úplně ztracen. 40. kóan Když Kuej-šan patřil k Po-čangovu shromáždění, byl kuchařem jeho kláštera. Po-čang chtěl vybrat opata pro klášter na hoře Ta-kuej. Svolal všechny mnichy, aby ukázali, co umí, a řekl jim: "Ten nejlepší bude vyslán." Potom vzal džbán a řekl: "Nesmíte to nazvat džbánem. Jak to potom nazvete?" Hlavní mnich řekl: "Nelze to nazvat dřevákem." Pak se Po-čang zeptal Kuej-šana na jeho názor. Kuej-šan kopnul do džbánu, vstrčil do něj nohou a odešel. Po-čang se zasmál a řekl: "Hlavní mnich prohrál." A tak byl Kuej-šan ustanoven zakladatelem kláštera na hoře Ta-kuej. Wu-menův komentář: Ačkoli byl Kuej-šan vcelku statečný, nedokázal vyskočit z Po-čangovy pasti. Prozkoumáte-li, co následovalo potom, pak poznáte, že přijal to těžší a odmítnul to lehčí. Jak? Hleďte! Odložil pokrývku hlavy a naložil si železné jho. Wu-menův verš: Odhazujíc bambusové košíky a naběračky, zametl tak před sebou všechny překážky; Po-čangova tvrdá zeď jej nezastaví ve spěchu; tisíce buddhů vystoupí z jeho prstů u nohou. 41. kóan Bódhidharma seděl tváří ke zdi. Chuej-kche, který stál ve sněhu, uřízl si paži a řekl: "Mysl vašeho žáka dosud nenachází mír. Prosím vás, mistře, upokojte mou mysl." Bódhidharma řekl: "Přines mi tvou mysl a já ji uklidním." Chuej-kche pravil: "Hledal jsem svou mysl, ale nemohu ji najít." Bódhidharma řekl: "Pak jsem upokojil tvou mysl." Wu-menův komentář: Cizinec s pokaženými zuby urazil samolibě tisíce mil po moři. Pokoušel se vzedmout vlny za úplného bezvětří. Nakonec sehnal jednoho jediného žáka, a ještě k tomu zmrzačeného. Jak barbarské! Sie-san-lang neznal čtyři slova. Wu-menův verš: Přicházeje ze Západu a přímo ukazujíc - z toho pocházejí všechny problémy; ta záplava mnichů po šesté a sedmé je nakonec tvojí chybou. 42. kóan Jednou se Maňdžušrí vypravil na shromáždění buddhů. Než tam dorazil, shromáždění skončilo a všichni buddhové se odebrali do svých zemí. Jenom jedna mladá žena zůstala sedět v samádhi poblíž trůnu Buddhy Šákjamuniho. Maňdžušrí oslovil Buddhu Šákjamuniho a zeptal se: "Jak může tato mladá žena sedět v blízkosti Buddhova trůnu, když já nemohu?" Buddha odpověděl Maňdžušrímu: "Probuď onu mladou ženu z jejího samádhi a sám se jí zeptej!" Maňdžušrí třikrát obešel onu mladou ženu, jednou lusknul prsty, odnesl ji do Brahmových nebes a použil všechny své nadpřirozené síly, nemohl ji však probudit. Šákjamuni řekl: "Ani sto tisíc Maňdžušríů ji nemůže probudit. Hluboko dole, za dvanácti sty milióny zemí, tak četných, jako zrnka písku v řece Ganze, žije Bódhisattva Klamné moudrosti. On bude schopen přivést ji zpět z jejího samádhi." Ze země se okamžitě vynořil Bódhisattva Klamné moudrosti a poklonil se před Šákjamunim, který mu dal svůj císařský rozkaz. Klamná moudrost předstoupil před mladou ženu, lusknul jednou prsty a vtom ona vystoupila ze svého samádhi. Wu-menův komentář: Starý Šákjamuni předvedl tentokrát zmatenou komedii, ne lepší, než dítě. Maňdžušrí se učitelem Sedmi buddhů - proč tedy nedokázal onu mladou ženu přivést z jejího samádhi? Klamná moudrost je bódhisattva na počátečním stupni. Jak ji mohl on přivést zpět? Jste-li schopni do toho důvěrně nahlédnout, pak jste, v přívalu karmy a rozlišování, drakem velikého samádhi. Wu-menův verš: Jeden ji může přivést zpět, druhý nemůže; oba dva jsou svobodní. Boží maska; ďáblova maska - to selhání je vytříbeným představením. 43. kóan Šou-šan pozvedl před svým shromážděním krátkou bambusovou hůl a řekl: "Mniši, jestliže toto nazvete krátkou holí, pak jste pomýlení. Nenazvete-li to krátkou holí, pak si neuvědomujete skutečnost. Řekněte mi tedy, jak to nazvete?" Wu-menův komentář: Nazývaje to krátkou holí, jste popleteni. Nenazývaje to krátkou holí, ignorujete skutečnost. Nemůžete použít slov. Nemůžete nepoužít slov. Rychle odpovězte! Rychle odpovězte! Wu-menův verš: Pozvednutí krátké hole čestně dává a bere život; proplétá a ignoruje vzájemnou spojitost; buddhové a patriarchové žebroní o své životy. 44. kóan Pa-ťiao řekl svému shromáždění: "Máte-li hůl, dám vám hůl. Nemáte-li hůl, vezmu vám hůl." Wu-menův komentář: Pomůže vám přejít potok, je-li stržený most. Zavede vás zpět do vesnice za bezměsíčné noci. Nazvete-li to holí, pak vlétnete do pekla jako šíp. Wu-menův verš: Hlubiny a mělčiny světa s ní mohou měřit; podpírá nebesa a zpevňuje zemi - všude šíří pravé učení. 45. kóan Wu-cu řekl: "Šákjamuni a Maitréja jsou služebníky jiného. Řekněte mi, kdo je ten druhý?" Wu-menův komentář: Vidíte-li toho druhého a poznáváte-li ho jasně, pak je to, jako kdybyste se potkali na rozcestí se svým otcem. Nebude třeba, abyste se někoho ptali, zda máte či nemáte pravdu. Wu-menův verš: Nebojujte s cizím lukem; nejezděte na cizím koni; nerozebírejte chyby druhých; nestarejte se o cizí záležitosti. 46. kóan Š´-šuang řekl: "Jak postoupíte z vrcholu sto stop vysokého sloupu?" Další vynikající mistr minulosti prohlásil: "Vy, kdož sedíte na vrcholu sto stop vysokého sloupu, ačkoliv jste vstoupili na Cestu, stále ještě jste nedosáhli toho ryzího. Postupte ještě dále z vrcholu toho sloupu a zcela otevřte vaše tělo Deseti směrům." Wu-menův komentář: Vykročení vpřed, návrat zpět - je zde snad něco k odmítnutí, jakožto nízké či nedůstojné? Ať již je tomu jak chce, jak postoupíte dál z vrcholu sto stop vysokého sloupu? Sah! Wu-menův verš: Kdo zatemnil své třetí oko a ulpívá jen na vnějších znacích, ten ztratí své tělo a přijde o život, je to, jako když slepý vede slepého. 47. kóan Tou-šuaj zhotovil tři překážky za účelem vyzkoušení svých žáků: "Prošli jste temnotou opuštěných pastvin s jediným cílem - nalézt svou vlastní podstatu. A nyní, vážení, kde je ta vaše podstata?" "Nahlédnete-li svoji vlastní podstatu, jste osvobozeni od zrození a smrti. Když světlo vašich očí pohasne, jak se osvobodíte?" "Jste-li svobodni od zrození a smrti, víte, kam jít. Když se vaše čtyři složky rozloží, kam jdete?" Wu-menův komentář: Umíte-li zde okamžitě předložit tři odvetná slova, pak budete mistrem za všech okolností a dokážete své sklony uvádět v soulad s Budhadharmou. Pokud jste však dosud nevyřešili tuto záležitost, pak vás jídlo, které jste zhltli, neuživí. Pořádně je rozžvýkejte, abyste nebyli hladoví. Wu-menův verš: Jediný nien stačí k nahlédnutí věčnosti; věčnost se rovná přítomnosti; vidíte-li skrze tento jediný nien, pak vidíte skrze toho, kdož vidí. 48. kóan Žák se zeptal Jüe-čoua: "Všichni Buddhové deseti částí vesmíru vstupují na jedinou cestu k nirváně. Kde tato cesta začíná?" Jüe-čou pozvedl svou hůl a načrtl ve vzduchu obrys postavy. "Zde," pravil. Týž žák šel za Jün-menem a položil mu stejnou otázku. Jün-men, který měl zrovna v ruce vějíř, řekl: "Tento vějíř dosáhne třicátého třetího nebe a dotkne se tam nosu předsedajícího božstva. Je jako drak Východního moře, který svým ocasem rozhání dešťové mraky." Wu-menův komentář: Jeden jde hluboko - hluboko až na dno moře - a vynáší bláto a písek. Jiný jde vysoko - až na vrchol hory - a zdvihne zpěněné vlny, jež se roztáhnou po celé obloze. Udržujíc, uvolňujíc, používaje při tom jen jednu ruku, tak ochraňují vozidlo Tao. Jsou jako dvě děti, běžící z různých stran, jež se spolu srazí. V tomto světě není téměř nikoho, kdo by byl schopen dotknout se pravé podstaty. Po pravdě, ani tito dva dávní mudrci neznají cestu. Wu-menův verš: Ještě než učiníte krok, už jste tam; ještě než pohnete jazykem, vaše teišó už skončilo, i když každý váš pohyb předchází tomu poslednímu, nezapomínejte na obrovský, všeobjímající kráter. Wu-menův doslov: Předložením těchto poznámek následuji příkladu buddhů a patriarchů - jako při vynesení rozsudku po přiznání zločinců - bez jediného zbytečného slova. Kvůli vám jsem otevřel víko své lebky a vyvalil oči z důlků. Prosím, uchopte záležitosti přímo, a nenechte se ničím svést. Jste-li kvalifikovanou, rozumnou osobou, tak nahlédnete pointu jasně, jakmile vyslechnete jen část mé rozpravy. Nebudete potřebovat žádnou bránu, kterou byste vstoupil - žádné schody, po kterých je třeba vystoupit. Projdete ohradou s rukama založenýma, a ani nebude třeba ptát se strážce na povolení. Vzpomeňte na slova Süan-šaa: "Ne-brána je branou k osvobození; ne-mysl je myslí poutníkovou." Vzpomeňte si také na Paj-jünova slova: "Čistě a jasně je Tao poznáno. Je to jen tohle. Proč neprojdete?" Tyto mé poznámky jsou jako rozmazávání mléka na červené hlíně. Dokážete-li projít Ohradou bez vrat, tak činíte z Wu-mena blázna. Nedokážete-li projít, pak vy sami jste nerozumní. Možná to nebude tak obtížné, poznat onu takzvanou mysl nirvány, avšak je obtížné poznat moudrost rozlišení. Až poznáte moudrost rozlišení, pak váš národ spočine přirozeně v klidu a míru. V prvním roce Šao-ting (1228) pět dní před koncem letního odloučení uctivě sepsáno mnichem Wu-men Chuej-kchajem, osmým nástupcem mistra Jang-čchi. Wu-menova upozornění: Lpět na normách a měřítkách a následovat poučky, znamená svázat se bez provazu. Oddávat se bez omezení požitkům, znamená chovat se jako heretici a démoni. Udržovat mysl v samotářských hlubinách je pochybným kvietistickým čchanem. Předat vládu vůli a ignorovat karmu, znamená spadnout do jámy. Být neustále ve střehu a nikdy nepropadat zmatku, znamená nosit řetězy a železné jho. Uvažovat o dobru a zlu, znamená patřit nebesům a peklu. Mít Buddhův náhled a dharmový názor, znamená být uzavřen mezi dvěmi železnými horami. Pokládat každou myšlenku za realizaci, znamená laškovat s vaším duchem. Kultivovat samádhi, znamená praktikovat v domě, ve kterém straší. Postoupit, znamená odchýlit se od pravdy. Ustoupit, znamená znesvětit Tao. Ani nepostoupit, ani neustoupit, znamená být dýchající mrtvolou. A nyní mi řekni, co uděláš? Pracujte tvrdě na realizaci v tomto životě, nebo toho budete věčně litovat.