# Süan-ša Š´-pej (Genša Šibi, 835-908) Čínský čchanový mistr, žák a pokračovatel v dharmě Süe-feng I-cchuna (Seppó Gison) a mistr Luo-chan Kuej-čchena (Rakan Keidžin). Süan-ša byl jedním z nejvýznamnějších z 56 pokračovatelů v dharmě mistra Süe-fenga a jako mistr mistra Fa-jen Wen-iho (Hógen Bun´eki) jedním z praotců školy Fa-jen (Hógen), která byla v Ťing-te čchuan-teng-lu označena ještě jako škola Süan-ša. Süan-ša měl 13 pokračovatelů v dharmě. Setkáváme se s ním ve Wu-menově (Mumon Ekai) textu k 41. kóanu Wu-men-kuanu a ve 22., 56. a 88. kóanu Pi-jen-lu. Süan-ša byl až do svého třicátého roku rybářem, analfabetem, o němž se říkalo, že neumí přečíst ani čtyři znaky na tehdejších mincích. Jednoho dne však opustil svůj člun a vstoupil do čchanového kláštera mistra Ling-süna na Fu-žung-šanu (Lotosová hora). Od mistra Vinajové školy obdržel plné mnišské zasvěcení a od té doby vedl po několik let přísně asketický život v horách. Když jednou vyhledal svého mistra Ling-süna, poznal tam pouze o 13 let staršího Süe-fenga a připojil se v roce 872 k němu, aby mu pomohl při výstavbě jeho kláštera na hoře Süe-feng. Na jedné ze svých poutí, jež Süan-ša odtud podnikal, aby navštěvoval ostatní čchanové mistry, udeřil se na horské cestě palcem o kámen a zažil při náhlé bolesti osvícení. Mezi mistrem Süe-fengem a jeho žákem a pomocníkem Süan-šanem se rozvinul tak vřelý vztah, že si nakonec rozuměli úplně beze slov. Když Süan-ša nakonec působil sám jako čchanový mistr, vyjadřoval prý Süe-fengovu dharmu snad ještě příměji a jednodušeji, než on sám. Süan-ša vstoupil do proměny (senge) ve stejném roce jako jeho mistr. Když Süan-ša přišel do okresu Pchu-tchien, měl v mysli spousty rozptylujících myšlenek. Příštího dne se zeptal staršího Sia-tchanga (Šótó): "Kam odešel včerejší zmatek?" Sia-tchang nadzvedl cíp svého roucha. Süan-ša řekl: "V tom není žádná souvislost." Süan-ša jednou řekl: "Ne-brána je branou k osvobození; ne-mysl je myslí poutníkovou." Úředník navštívil Süan-šaa, který ho pohostil mísou koláčů. Úředník se zeptal: "Mluví se o našem ne-poznání ´toho´, zatímco se ´to´ stále používá. Co je toto ´to´?" Süan-ša vypadal, jako by tomu nevěnoval pozornost, vzal jeden koláč a nabídl ho úředníkovi. Ten ho snědl a znova se zeptal: "Mluví se o našem ne-poznání ´toho´, zatímco se ´to´ stále používá. Co je toto ´to´?" Mistr řekl: "Tu to máš! Denně se to používá a ještě to nepoznáváš!" Jeden mnich navštívil Süe-fenga, ale ten mu řekl, ať jde za Süan-šaem. Süan-ša řekl: "Říkám tomu prastarému mistrovi: ´Toto je věc, o které mám jen já sám poznání´. Co na to řekneš?" Mnich odpověděl: "Měl by si vědět, že neexistuje nikdo, kdo by neusiloval než poznal." Süan-ša to ukončil: "Jaký je potom užitek z toho, že si prošel přes toliko utrpení?" Mnich se zeptal Süan-šaa: "Čím je moje vlastní já?" Süan-ša odpověděl: "Co si přeješ, aby se stalo z tvým vlastním já?" Jeden mnich jednou přišel k Süan-šaovi a chtěl vědět, co říká o principu čchanu. Süan-ša řekl: "Mám velmi málo posluchačů". Mnich řekl: "Přeji si od tebe dostat přímé instrukce." Mistr ihned reagoval: "Jsi hluchý?" Jednou Süan-ša předstoupil před shromáždění a po chvíli se tiše posadil, bez jediného slova. Potom začal: "Všechnu laskavou dobrosrdečnost, kterou mám, dávám vám bez výjimky. Rozumíte?" Jeden mnich se odvážil zeptat: "Jaký je význam dokonalého mlčení?" Süan-ša řekl: "Žádné mluvení ze spaní!" Mnich se znova zeptal: "Prosím, řekni, ó mistře, co nás nejvíc zajímá." Mistr řekl: "Nepoužívat snění!" Mnich se opět ozval: "Já možná sním, ale co ty?" Süan-ša ukončil: "Jak by si mohl být tak bez smyslů, abys nevěděl, co je co?" (další odkazy na mistra Süan-ša Š´-peje » Süe-feng I-cchun, Jün-men Wen-jen)