# Co je vaší původní tváří? Wu Kwang Slovo "navrácení zpět" podle slovníku znamená znovuzískání něčeho, co bylo buď ukradeno nebo ztraceno. Z duchovního hlediska je tím, co vlastně navracíte, vaše vnímání něčeho, co už máte. Zlodějem jste vy sami, když si znemožňujete zahlédnout to, co už vlastníte. Případ číslo deset ve Wu-men-kuanu, "Čching-šuej je chudý", ilustruje tuto myšlenku: Mnich, Čching-šuej přišel k zenovému mistru Cchao-šanovi a řekl: "Mistře, jsem chudý a nic nemám. Prosím, pomoz mi!" Zenový mistr Cchao-šanovi bez váhání prostě zavolal mnichovo jméno "Čching-šueji!" A mnich bez myšlení odpověděl: "Ano, pane!" Pak zenový mistr Cchao-šanovi řekl: "Je to jako bys již vypil tři láhve nejlepšího archivního vína v Číně avšak jednáš jako bys ani rty nesmočil." Jeden způsob, jak mluvit o tomto příběhu je "plnost" a "prázdnota". Mnich se představuje jako "chudý a nic nemajetný ", nic nemající. Překlad: Oprostil jsem se zcela od slov, idejí, názorů a dokonce pocitu sebe. Jsem zcela prázdný. V tom smyslu je tento výrok také výzvou Dharmového zápasu. Cchao-šanova reakce "Čching-šueji!" a mnichova odpověď "Ano, pane!", jsou obě okamžité a bezmyšlenkovité. Mnich tedy odhazuje poslední stopy držení. Kvůli sebepochopení jako prázdného stále držel jednu věc - ideu prázdnoty. Toto držení mizí v činu okamžité reakci: otázka - odpověď, vnitřní - vnější, já - vesmír, všechny se stýkají v dokonalém prožitku plnosti, zacelení. Úplná prázdnota byla nezbytným předpokladem jeho probuzení. Bašovo slavné haiku osvícení nám ukazuje stejným směrem. Když seděl u rybníka, požádal ho zenový mistr, aby řekl něco vlastních slov, namísto omílání slov Buddhů a patriarchů. Bašo se zasekne. Sedí tam po dlouhou dobu s pocitem ticha či prázdnoty. Najednou do rybníka skočí žába. Bašova mysl se otevře a on říká: "Tichý rybník, žába do něj skočí. Šplouch!" Tichý rybník nebo prázdnota ožívá v okamžitém vjemu "Šplouch!", právě tak jako v Čching-šuejově "Ano, pane!" Prázdnota a plnost jsou pak dvě strany stejné mince. Když řekneme jako Čching-šuej, že nic nemáme, pak i tato idea vlastnění ničeho musí být odebrána. A je odebrána prostě čistým vnímáním zvuků tohoto světa, okamžik po okamžiku. Proto je bódhisattva soucitu znázorněn jako ten, který vnímá zvuky světa. Soucit se projevuje jako slyšení celou bytostí, bez váhání, bez myšlenek, bez držení. Další slavný zenový příběh je o dvou mniších, kteří spolu cestovali v deštivém období. Přišli k malému potoku, který přetékal hustým deštěm. Tam uviděli roztomilou mladou dívku v hedvábném kimono, která nemohla přejít. Jeden z mnichů jí nabídl, že ji přenese na svém rameni a učinil tak. Mniši po dlouhý čas tiše šli, až ten druhý mnich se nemohl udržet a říká: "Máme předpisy o nedotýkání se žen. Jak jsi mohl tak bezostyšně přenést tu dívku na ramenou?" První mnich odpověděl: "Ale já jsem dívku před dlouhým časem položil. Proč ty ji stále nosíš?" Zneužívání látek a závislost jsou obvykle spojeny s držením - držením jistých obrazů a s nimi spojených pocitů. Zde se provádí spousta práce s "vnitřním dítětem". Když se člověk drží nějakého vnitřního obrazu špatného, opuštěného nebo nechtěného dítěte, stává se částí ideje toho, kým jsou, jejich sebepojetí. Mezi způsoby, jak obrátit tento syndrom a uzdravit člověka patří "noví rodiče" vnitřního dítěte - vizualizace pozitivnějšího vztahu. V psychoterapii se také zaměřujeme na to, co mohlo být potřebou toho člověka držet se těchto negativních obrazů. Bojí se toho, co vyrůstání s takovými obrazy přináší? Nebo se drží nějaké myšlenky, že "špatný rodič nebo špatná rodina je lepší než žádná rodina" a strachu vzdát se celé té věci? Přístup Anonymních alkoholiků ke stejnému problému je velmi zajímavý, protože využívá paradoxu moci a bezmoci. V AA a jiných dvanáctistupňových programech lidé veřejně prohlásí: "Přiznávám svou bezmoc nad alkoholem" (nebo nad drogami, jídlem atd.) Ale v tomto přiznání bezmoci a prohlášení, že se vydávají vyšší moci, se objevuje jakýsi pocit kontroly nebo moci. Takto se falešná pýcha a pokoření (které je protějškem pýchy, protože co šlo nahoru musí jít nakonec zpět dolů) jsou přeměněny v pokoru a propojenost s mocí vyšší, než jedinec - ať je to skupina, komunita, sangha nebo nějaký univerzální prvek jako třeba Bůh, Buddha nebo Příroda. Ať už jsou tyto přístupy jakkoliv užitečné - a často nevyhnutelné - zen útočí na tuto záležitost jaksi jinak. Například zatímco práce s vnitřním dítětem je velmi propojena s rodinným pozadím té které osoby, šestý patriarcha řekl: "Když nevytváříš dobré nebo špatné v tomto okamžiku, co je tvou původní tváří dříve, než se narodili tví rodiče?" Poslední řádek je velmi zajímavým a účinným zásahem do uzdravování a navracení zpět. Co je vaší původní tváří před všemi idejemi, obrazy a pocity, které si nesete jako velikou horu zavazadel? Když pátráme "Co je tvou původní tváří dříve než se narodili tví rodiče?", jsme odhozeni zpět na naše prvotní, původní já. Když to zahlédneme nebo rozpoznáme, dosáhneme v jednom okamžiku pocitu absolutní svobody nezbarvené a necloněné naší myslí a historií. Není nic, co by bylo třeba léčit, navrátili jsme se k našemu původnímu já. Získávání pocitu této svobody nám také dává výhodné postavení, ze kterého se můžeme přiblížit vnitřním postojům, které s sebou nosíme. Neznamená to, že bychom neměli žádné obrazy nebo ideje, přes které bychom se měli propracovat; zkrátka máme těžiště, ze kterého můžeme pokračovat. Dalším provokativním důsledkem tohoto kóanu je, že čas nejde z minulosti do přítomnosti, ale psychologicky z přítomnosti do minulosti. Když se dotknete okamžiku, kde vnímáte svou původní tvář dříve než se narodili vaši rodiče, můžete také vidět, jak rodíte vlastní rodiče! Když prožíváte okamžik nezatížené svobody a pak začnete vstupovat zpět do mentálních a emocionálních přístupů lepšího a horšího, měl bych a neměl bych, dobrého a špatného, hodnotného a méně hodnotného, v tom okamžiku rodíte vztah s autoritativními postavami a rodičovskými příkazy. V tom okamžiku rodíte své rodiče - ať už své opravdové rodiče nebo malé dílky a kousky, které jste z nich vytáhli, které sedí v břiše vaší mysli a způsobují velké trávicí problémy. Když si to uvědomíte, začnete brát nějakou zodpovědnost v současnosti za to, co s sebou nosíte. Tento smysl pro zodpovědnost vám dá úžasný smysl pro svobodu, naději a způsob, jak se všemi těmito věcmi pracovat. Ze zenového hlediska nás nejvíce zajímá "Co bylo tvou původní tváří dříve, než se narodili tví rodiče?" nebo, jak zenový mistr Cchao-šan řekl Čching-šuejovi: "Je to, jako bys již vypil tři láhve nejlepšího archivního vína v Číně, avšak proč jednáš, jakobys ani rty nesmočil?" Všichni si musíme dávat pozor, abychom po okoštování nejlepšího archivního vína v Číně nesklouzli do takového jednání, jako bychom byli chudí a nemajetní a ani nebyli smočili rty. přeložil Won An