# Chuej-kche (Eka, 487-593) 2. patriarcha čchanu v Číně. Byl pokračovatelem v dharmě (hassu) Bódhidharmy (čín. Pchu-tchi-ta-mo, jap. Bodaidaruma) a mistrem Seng-cchana (Sózan). Je též znám pod titulem Taisó Daiši. Chuej-kche, který se původně jmenoval Šen-kuang nebo Seng-kche, se narodil v Che-nanu a měl pověst učence, jenž byl dobře znalý konfuciánských, taoistických a buddhistických spisů. Jeho knižní vědění ho však neuspokojovalo, a tak ho to stále více táhlo k praxi meditace, aby poznal hluboký obsah spisů prostřednictvím vlastního zážitku. Stal se mnichem v Lung-men Siang-šan. Podle tradice přišel Chuej-kche přibližně ve čtyřicátém roce života do Šaolinského kláštera na hoře Sung-šan, aby požádal Bódhidharmu o poučení. Vypráví se, že Bódhidharma ho zpočátku nebral na vědomí a Chuej-kche po několik dní stál ve sněhu před jeskyní, v níž 1. patriarcha "čelem ke zdi" cvičil čchan. Aby indickému mistru buddhadharmy dokázal opravdovost své touhy po osvícení a pohnul ho k tomu, aby ho přijal za žáka, uřízl si Chuej-kche nakonec levou paži a přinesl ji Bódhidharmovi, který ho nato přijal jako svého žáka, a dal mu jméno Chuej-kce, což znamená "Světlo Moudrosti". Slavný 41. kóan Wu-men-kuanu vypráví o setkání mezi Bódhidharmou a Chuej-kchem: Bódhidharma seděl tváří ke zdi. Chuej-kche, který stál ve sněhu, uřízl si paži a řekl: "Mysl vašeho žáka dosud nenachází mír. Prosím vás, mistře, upokojte mou mysl." Bódhidharma řekl: "Přines mi tvou mysl a já ji uklidním." Chuej-kche pravil: "Hledal jsem svou mysl, ale nemohu ji najít." Bódhidharma řekl: "Pak jsem upokojil tvou mysl." Po šesti letech intenzivního meditativního výcviku u Bódhidharmy byl jím Chuej-kche potvrzen prostřednictvím inka šómei jako jeho pokračovatel v dharmě a předal mu patriarchát, čímž se Chuej-kche stal 29. patriarchou dhjánové tradice či 2. patriarchou čchanu v Číně. Příhoda, která zachycuje toto předání, je v Denkóroku reprodukována následujícím způsobem: Chuej-kche sloužil 28. patriarchovi. Jednou se Chuej-kche obrátil na patriarchu a pravil: "Již jsem přestal mít cokoli společného s vnějšími okolnostmi." Bódhidharma řekl: "Bylo všechno vymazáno?" Chuej-kche pravil: "Nic nebylo vymazáno." Patriarcha řekl: "Jaký je pro to důkaz?" Chuej-kche pravil: "Protože jsem si toho stále vědom, nemůže to vystihnout žádné slovo." Patriarcha pravil: "Právě takový je duch-tělo, který poznali všichni buddhové. Nepochybuj o tom!" Poté, co Bódhidharma na něj přenesl patriarchát a zemřel či opustil Šaolinský klášter, zůstal tam Chuej-kche prý ještě nějakou chvíli, ale pak zmizel, poněvadž ještě nechtěl přijímat žáky, nýbrž se chtěl dále vzdělávat a studovat Lankávatárasútru, jejíž význam Bódhidharma zdůrazňoval. Vypráví se, že v této době žil mezi prostými dělníky, aby rozvíjel pokoru, kterou se měl mistr buddhadharmy vyznačovat. Po několika letech putování se usadil v Jie-tu v severní Číně a učil zde buddhadharmu podle svého způsobu (údajně třicet čtyři let). Zde se pravděpodobně setkal se Seng-cchanem, jemuž v roce 552 předal svou dharmu. Chuej-kche přitahoval početné davy posluchačů před hlavní brány velkých městských klášterů, kde pořádal zdánlivě chaotické lekce o čchanové mysli. Chuej-kcheův neortodoxní způsob života a jeho velký úspěch jako mistra vzbudili nakonec hněv a závist ortodoxních buddhistických kruhů, které proti němu intrikovaly a donutily ho uprchnout do jižní Číny, aby se vyhnul oficiálnímu pronásledování. Později se vrátil na sever, do hlavního města Čchang-anu, kde nadále vyučoval a zemřel ve věku 106 let. Podle některých podání byl popraven, protože znovu probudil závist vlivných buddhistických kněží a ti navedli úřady k tomu, aby ho obžalovaly z hereze a odsoudili k smrti. Chuej-kche měl údajně deset nejbližších žáků, většinu z nich laiků, jimž sdělil podstatu svého učení. Rovněž se proslavil péčí o choré, tedy obecnou praktikou buddhistických učitelů. Jeho nejznámějším pacientem byl Seng-cchan, muž trpící obávanou chorobou, který se později stal Chuej-kcheovým pokračovatelem v dharmě. Traduje se, že Chuej-kche při léčení uplatnil výhradně duchovní prostředky, odlehčil nemocnému psychické břemeno nemoci a umožnil mu vyléčit se zcela spontánní a přirozenou cestou. (další odkazy na mista Chuej-kchea » Bódhidharma, Seng-cchan)