# Řeč při předání inka Bon Yeon 7.12.1991 se zenová mistryně Bon Yeon stala druhou ženou, která obdržela Ji Do Poep SaNim ve škole Kwan Um. (udeří do podia zenovou holí) Hora je modrá, měsíční svit září. (udeří do podia zenovou holí) Hora nikdy neřekla: "Jsem modrá". Měsíční svit nikdy neřekl: "Zářím". (udeří do podia zenovou holí) Co z toho je pravda? Když řeknete "pravda", nikdy nenaleznete pravdu. Proč? KHÁÁÁC! Modrá hora je dokonalým klidem. Měsíční svit září všude. Všem vám moc děkuji, že jste dnes večer přišli. Ačkoliv je to velmi šťastná příležitost, byla jsem před obřadem trochu nervózní. Pak jsem si vzpomněla na příběh o tom, jak Mu Sang Sunim jednou udržoval čistou mysl v potenciálně vypjaté situaci. Tento příběh mi připomněl, abych se vrátila k mysli nevím, takže až vy budete někdy v nouzi, můžete to použít také. Mysl nevím nám dává čistou mysl v jakékoliv situaci, dokonce i v té nejobtížnější. Možná si někteří z vás pamatujete léto roku 1982, kdy zenový mistr Seung Sahn dělal spoustu speciální energetické praxe. Kromě toho, že dělal každý den tisíc poklon, zkoušel nejrůznější techniky, které jsme nikdy předtím neviděli. Někdy jsme dokonce slyšívali výkřiky, které z jeho pokoje přicházely mezi dvanáctou a druhou hodinou v noci. Jednou během tohoto období speciálních energetických cvičení cestoval zenový mistr Seung Sahn letadlem s Dianou Lynchovou a Mu Sang Sunimem. Po cestě zenový mistr Seung Sahn ucítil, že pilot myslí na svou přítelkyni, místo aby dával pozor na řízení letadla a tak řekl Dianě a Mu Sang Sunimovi: "Pilotova mysl není čistá, musím ho probudit!" Další věc, kterou uviděli, bylo, jak na sedadle před sebou odklopil stolek a začal do něj mlátit a zpívat z plných plic: "Kwan Seum Bosal, Kwan Seum Bosal!" (mantra bódhisattvy soucitu) Ostatní cestující to očividně zmátlo a rozrušilo. Za několik sekund přišli dva nebo tři letoví dozorci a řekli: "Pane, uklidněte se prosím, rušíte cestující. Můžeme vám nabídnout nějaký nápoj?" Ale zenový mistr Seung Sahn jen zpíval hlasitěji: "Kwan Seum Bosal, Kwan Seum Bosal!" Mu Sang Sunim si myslel: "Co mám dělat? Tenhle zenový mistr dělá scénu!" Podíval se na Dianu, která se už rozhodla, že nejlepší reakcí bude pokračovat ve čtení časopisu. Jak tak přemýšlel, co dělat, vzpomněl si, jak mu jednou zenový mistr Seung Sahn řekl: "Tvůj počítač je jednička vysoké třídy. Někdy počítač vysoké třídy není tak dobrý. Příliš mnoho myšlení. Vždycky, když máš otázku, polož si ji sem nahoru (ukazuje na hlavu) , ale neposlouchej žádné odpovědi, které odtamtud přichází. Používej pouze odpovědi, které přichází z centra nevím, tady dole (ukazuje na břicho) ." Uprostřed celého toho zmatku - jeho učitel křičí a mlátí do stolku, letoví dozorci pobíhají okolo, cestující natahují krky aby viděli, co se děje - se Mu Sang Sunim rozhodl, že zkusí jeho radu. Zeptal se svého počítače: "Co mám dělat?" Okamžitě se objevila odpověď z centra nevím. "Sněz banán." "To je zvláštní," myslel si, "možná bych to měl radši zkusit znovu." Tak se znovu zeptal: "Co mám dělat?" Znovu přišla odpověď: "Sněz banán!" Tak sáhnul do batohu, vytáhnul banán a snědl ho. Cítil se mnohem lépe. V téhle situaci všichni dělali svou práci: zenový mistr Seung Sahn zpíval, aby probudil pilota, Diana pokračovala ve čtení, aby nepřidávala rozruch, a Mu Sang Sunim pouze následoval radu svého učitele. Když vystupoval, zenový mistr Seung Sahn se velice omlouval za rozruch. "Omlouvám se za problémy, které jsem vám způsobil," řekl a poklonil se letovému dozorci. To je Zen. Každý okamžik je dokonalý. Ale vše se také neustále mění - v jeden okamžik mlácení a řev, další okamžik omluva - nepřipoutanost k žádnému z nich. Využijte svou karmu, ať už je jakákoliv, abyste pomohli ostatním. Učení zenového mistra Seung Sahna je vždy stejné. Vždy mluví o směru, nikdy o technice. Ani jednou mi za všechny ty roky neukázal žádnou meditační techniku. Pouze "nevím!" A pouze směr: proč děláme to, co děláme? Můj první osobní rozhovor se zenovým mistrem Seung Sahnem bylo v roce 1983 v první den zimního Kjol Če, devadesátidenního ústraní. Začal tak, že řekl: "Dobré ráno! Máš nějakou otázku?" "Ne, nemám žádnou otázku." "Potom mám otázku já pro tebe! Proč přicházíš sedět devadesátidenní Kjol Če?" "Protože chci." Rozesmál se. "To je špatný důvod číslo jedna, OK? Teď se zeptej ty mě!" "Dobrá. Proč sedíš devadesátidenní Kjol Če?" "Pro tebe." To byla velmi působivá odpověď. Druhý den ráno se mě zeptal znovu: "Proč přicházíš sedět devadesátidenní Kjol Če?" "Pro vás," odpověděla jsem trošku nejasně. "Správně! To je kouzelné!" Ale když jsem opustila místnost, zjistila jsem, že nejsem tak vznešená. Pravda v té věci byla ta, že jsem nepřišla s touhou praktikovat pro ostatní. Chtěla jsem jen porozumět svému pravému já. V průběhu těch devadesáti dnů všichni upřímně praktikovali. Protože naše myšlení nebylo příliš vytrvalé a všudypřítomné, často jsme všichni měli úplně stejnou mysl. Když se podávala snídaně, všichni byli šťastní. Když pršelo, všichni jsme zmokli. To je ono. Nic víc, než to. V poslední den ústraní začal zenový mistr Seung Sahn dávat rozhovory. Myslela jsem si: "Ví, že jsme tady seděli devadesát dní - vsadím se, že položí velmi obtížnou otázku." Uklonila jsem se a posadila. "Dobré ráno. Máš nějaké otázky?" "Ne." "Potom já mám otázku pro tebe. Proč jsi seděla devadesátidenní Kjol Če?" "Pro vás." Usmál se a řekl: "Mnohokrát ti děkuji." Když praktikujeme, tahle "pro tebe" mysl se pomalu stává naší. Je počátkem i koncem tohoto učení. Můžeme strávit celý život dorůstáním do toho, nalézt milion existujících způsobů, jak to praktikovat. Někdy selžeme. Selhání nám dává inspiraci, abychom zkoušeli dál. Nejprve je to Buddhova idea nebo idea zenového mistra, ale když praktikujete mysl nevím, není tu žádné myšlení. Když není myšlení, není tu oddělenost mezi "já" a "ty". Opravdovým kouzlem zenové praxe je, že tohle sami zažijeme. To je význam "vevnitř a vně se stává jedním." Toto "pro tebe" učení není závislé na zenu ani žádné jiné formě. Neexistuje předepsaný "balíček", ve kterém bychom to našli. Když můžeme odejmout "já" i kdyby jen na chvíli, pak již jsme v harmonii s vesmírem. Jak nádherný večer! Děkuji vám všem za podporu a za společnou praxi. A děkuji vám, zenový mistře Seung Sahne, za vaše učení. (BUCH) Ježíš řekl: "Cesta je široká, brána je úzká." (BUCH) Buddhismus říká: "Velká cesta nemá bránu." (BUCH) Taoismus říká: "Velká cesta nemůže být vnímána." Co z toho je správně? KHÁÁÁC! Ven dveřmi, skrze bránu, do večerního větru. Děkuji vám. přeložil Won An