BIBLE KRALICKÁ (1613)
NOVÝ ZÁKON

Kniha Římanům : 2.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Protož nemůžeš se vymluviti, ó člověče, každý potupující. Nebo tím, že jiného potupuješ, sám sebe odsuzuješ, poněvadž totéž činíš, což tupíš.

2. Vímeť zajisté, že soud Boží jest podlé pravdy proti těm, kteříž takové věci činí.

3. Zdali se domníváš, ó člověče, kterýž soudíš ty, kdož takové věci činí, a sám totéž čině, že ty ujdeš soudu Božího?

4. Čili bohatstvím dobrotivosti jeho a snášelivosti i dlouhočekání pohrdáš, nevěda, že dobrotivost Boží ku pokání tebe vede?

5. Ale podlé tvrdosti své a srdce nekajícího shromažďuješ sám sobě hněv ke dni hněvu a zjevení spravedlivého soudu Božího.

6. Kterýž odplatí jednomu každému podlé skutků jeho,

7. Těm zajisté, kteříž trvajíce v dobrém skutku, slávy a cti a nesmrtelnosti hledají, životem věčným,

8. Těm pak, kteříž jsou svárliví, a pravdě nepovolují, ale povolují nepravosti, prchlivostí a hněvem,

9. Trápením a úzkostí, každé duši člověka činícího zlé, i Žida předně, i Řeka.

10. Ale sláva a čest a pokoj každému, kdo činí dobré, i Židu předně, i Řeku.

11. Neboť není přijímání osob u Boha.

12. Kteřížkoli zajisté bez zákona hřešili, bez zákona i zahynou; a kteřížkoli pod zákonem hřešili, skrze zákon odsouzeni budou.

13. (Nebo ne ti, kteříž slyší zákon, spravedlivi jsou před Bohem, ale činitelé zákona spravedlivi budou.

14. Nebo když pohané zákona nemajíce, od přirození činí to, což přikazuje zákon, takoví zákona nemajíce, sami sobě zákonem jsou,

15. Jako ti, kteříž ukazují dílo zákona napsané na srdcích svých, když jim [to] osvědčuje svědomí jejich i myšlení, kteráž se vespolek obviňují, aneb také vymlouvají.)

16. V ten den, když souditi bude Bůh tajné věci lidské, podlé evangelium mého skrze Jezukrista.

17. Aj, ty sloveš Žid, a zpoléháš na zákon, a chlubíš se Bohem,

18. A znáš vůli [jeho,] a rozeznáváš, co sluší, naučen jsa z zákona,

19. A za to máš, že jsi ty vůdcím slepých, světlem těch, kteříž jsou ve tmě,

20. Ředitelem nemoudrých, učitelem nemluvňat, majícím formu umění a pravdy v zákoně.

21. Kterakž tedy jiného uče, sám sebe neučíš? Vyhlašuje, že nemá kradeno býti, kradeš?

22. Pravě: Nezcizoložíš, cizoložství pácháš? V ohavnosti maje modly, svatokrádeže se dopouštíš?

23. Zákonem se chlubě, přestupováním zákona Bohu neúctu činíš?

24. Nebo jméno Boží pro vás v porouhání jest mezi pohany, jakož psáno jest.

25. Obřezáníť zajisté prospěje, budeš-li zákon plniti; pakli budeš přestupitelem zákona, obřezání tvé učiněno jest neobřezáním.

26. A protož jestližeť by neobřízka ostříhala práv zákona, zdaliž nebude počtena neobřízka jejich za obřízku?

27. A ti, kteříž jsou z přirození neobřízka, zachovávajíce zákon, zdaliž nepotupí tebe, kterýž pod literou a obřízkou přestupník jsi zákona?

28. Nebo ne ten jest Žid, kterýž jest zjevně; aniž to jest obřezání, kteréž bývá zjevně na těle;

29. Ale ten jest Žid, kterýž vnitř jest Židem, obřezání [maje] srdečné v duchu, a ne podlé litery; jehož chvála ne z lidí jest, ale z Boha.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002