BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Jozue : 22.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Toho času povolav Jozue Rubenitských, Gáditských a polovice pokolení Manassesova,

2. Řekl jim: Vy jste ostříhali všeho, což přikázal vám Mojžíš, služebník Hospodinův, a poslouchali jste hlasu mého ve všem, což jsem přikázal vám.

3. Neopustili jste bratří svých již za dlouhý čas až do dne tohoto, ale bedlivě jste ostříhali přikázaní Hospodina Boha vašeho.

4. Nyní pak již odpočinutí dal Hospodin Bůh váš bratřím vašim, jakož mluvil jim; již tedy navraťte se a beřte se do stanů svých, do země vládařství svého, kteréž vám dal Mojžíš, služebník Hospodinův, před Jordánem.

5. Toliko hleďte pilně zachovávati a plniti přikázaní a zákon, kterýž přikázal vám Mojžíš, služebník Hospodinův, [a] milovati Hospodina Boha svého a choditi po všech cestách jeho, a zachovávajíce přikázaní jeho, přídržeti se ho, a sloužiti jemu celým srdcem svým a celou duší svou.

6. A požehnav jim Jozue, propustil je; i odešli do stanů svých.

7. (Polovici pak pokolení Manassesova dal byl Mojžíš [dědictví] v Bázan, a [druhé] polovici jeho dal Jozue s bratřími jejich za Jordánem k západu.) A když je propouštěl Jozue do stanů jejich, požehnal jim,

8. A mluvil k nim, řka: S bohatstvím velikým navracujete se do stanů svých a s dobytky velmi mnohými, s stříbrem a zlatem, s mědí a železem a rouchem velmi mnohým; rozděltež se loupeží nepřátel svých s bratřími svými.

9. Tedy navracujíce se, odešli synové Rubenovi a synové Gádovi a polovice pokolení Manassesova od synů Izraelských z Sílo, jenž jest v zemi Kananejské, aby šli do země Galád, do země vládařství svého, [v] kteréž dědictví obdrželi, vedlé řeči Hospodinovy skrze Mojžíše.

10. A přišedše ku pomezí [při] Jordánu, kteréž jest v zemi Kananejské, i vzdělali tu synové Rubenovi, a synové Gádovi, a polovice pokolení Manassesova oltář nad Jordánem, oltář veliký ku podivení.

11. Uslyšeli pak synové Izraelští, že praveno bylo: Aj, vystavěli synové Rubenovia synové Gádovi, a polovice pokolení Manassesova oltář naproti zemi Kananejské, při pomezi [u] Jordánu, kdež přešli synové Izraelští.

12. Uslyševše, pravím, synové Izraelští, sešlo se všecko množství jejich do Sílo, aby táhli proti nim k boji.

13. I poslali synové Izraelští k synům Rubenovým a k synům Gádovým a ku polovici pokolení Manassesova do země Galád Fínesa, syna Eleazara kněze,

14. A deset knížat s ním, po jednom knížeti z každého domu otcovského, ze všech pokolení Izraelských. (Každý pak [z nich] byl přední v domě otců svých v tisících Izraele.)

15. Ti přišli k synům Rubenovým a k synům Gádovým a ku polovici pokolení Manassesova do země Galád, a mluvili s nimi, řkouce:

16. Toto praví všecko shromáždění Hospodinovo: Jaké jest to přestoupení, jímž jste přestoupili proti Bohu Izraelskému, odvrátivše se dnes, [abyste nešli] za Hospodinem, vzdělavše sobě oltář, abyste se protivili dnes Hospodinu?

17. Ještě-liž se nám malá [zdá] nepravost [modly] Fegor, od níž nejsme očištěni až do dnes, pročež byla rána v shromáždění Hospodinovu,

18. Že vy [přes to] odvracujete se dnes, [abyste nešli] za Hospodinem? I stane se, poněvadž vy dnes odporujete Hospodinu, že on zítra na všecko shromáždění Izraelské rozhěvá se.

19. Jestližeť jest nečistá země vládařství vašeho, přejděte do země vládařství Hospodinova, v níž přebývá stánek Hospodinův, a dědictví vezměte mezi námi; toliko proti Hospodinu se nepostavujte, a nebuďte odporní nám, stavějíce sobě oltář mimo oltář Hospodina Boha našeho.

20. Zdali Achan syn Záre nedopustil se přestoupení při věci proklaté? A přišlo rozhněvání na všecko shromáždění Izraelské, a on sám jeden [zhřešiv,] nezahynul pro svou nepravost [sám.]

21. I odpověděli synové Rubenovi a synové Gádovi a polovice pokolení Manassesova, a mluvili s knížaty tisíců Izraelských:

22. Silný Bůh Hospodin, silný Bůh Hospodin, onť ví, ano sám Izrael pozná, žeť jsme ne z zpoury a všetečnosti proti Hospodinu [to učinili, jináč] nezachovávejž nás ani dne tohoto.

23. [Jistě žeť jsme] nestavěli sobě oltáře k tomu, abychom se odvrátiti měli [a nejíti] za Hospodinem, ani k obětování na něm zápalů a obětí suchých, a k obětování na něm obětí pokojných, [sic jináč] Hospodin sám ať to vyhledává.

24. Anobrž [raději] obávajíce se té věci, učinili jsme to, myslíce: Potom mluviti budou synové vaši synům našim, řkouce: Co vám do Hospodina Boha Izraelského?

25. Poněvadž meze položil Hospodin mezi námi a vámi, ó synové Rubenovi a synové Gádovi, Jordán tento, nemáte vy dílu v Hospodinu. I odvrátí synové vaši syny naše od bázně Hospodinovy.

26. Protož jsme řekli: Přičiňme se a vzdělejme oltář, ne pro zápaly a oběti,

27. Ale aby byl svědkem mezi námi a vámi, a mezi potomky našimi po nás, k vykonávání služby Hospodinu před ním zápaly našimi, a obětmi našimi a pokojnými obětmi našimi, a aby neřekli potom synové vaši synům našim: Nemáte dílu v Hospodinu.

28. Protož jsme řekli: Jestliže by potom mluvili nám neb potomkům našim, tedy odpovíme: Vizte podobenství oltáře Hospodinova, kterýž učinili otcové naši, ne pro zápaly ani oběti, ale aby byl na svědectví mezi námi a vámi.

29. Odstup to od nás, abychom odporovati měli Hospodinu, a odvraceti se dnes [a nejíti] za Hospodinem, stavějíce oltář k zápalům, k obětem suchým a [jiným] obětem, mimo oltář Hospodina Boha našeho, kterýž jest před stánkem jeho.

30. Uslyšev pak Fínes kněz a knížata shromáždění a přední z tisíců Izraelských, kteříž s ním byli, slova, kteráž mluvili synové Rubenovi a synové Gádovi a synové Manassesovi, líbilo se jim.

31. I řekl Fínes, syn Eleazara kněze, synům Rubenovým a synům Gádovým, i synům Manassesovým: Nyní jsme poznali, že u prostřed nás jest Hospodin, [a] že jste se nedopustili proti Hospodinu přestoupení toho, a [tak] vysvobodili jste syny Izraelské z ruky Hospodinovy.

32. Tedy navrátil se Fínes, syn Eleazara kněze, i ta knížata od synů Rubenových a od synů Gádových z země Galád do země Kananejské k synům Izraelským a oznámili jim [tu] věc.

33. I líbilo se to synům Izraelským, a dobrořečili Boha synové Izraelští, a již více nemluvili [o to,] aby táhli proti nim k boji a zkazili zemi, v kteréž synové Rubenovi a synové Gádovi bydlili.

34. Nazvali pak synové Rubenovi a synové Gádovi oltář ten Ed, [řkouce:] Nebo svědkem bude mezi námi, že Hospodin jest Bůh.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002