BIBLE KRALICKÁ (1613)
NOVÝ ZÁKON

Kniha Efezským : 4.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Prosímť tedy vás já vězeň v Pánu, abyste chodili tak, jakž hodné jest na to povolání, kterýmž povoláni jste,

2. Se vší pokorou, tichostí, i s snášelivostí, snášejíce se vespolek v lásce,

3. Usilujíce zachovávati jednotu Ducha v svazku pokoje.

4. Jedno [jest] tělo, a jeden Duch, jakož i povoláni jste v jedné naději povolání svého.

5. Jeden Pán, jedna víra, jeden křest,

6. Jeden Bůh a Otec všech, kterýž jest nade všecko, a skrze všecko, i ve všech vás.

7. Ale jednomu každému z nás dána jest milost podlé míry obdarování Kristova.

8. Protož dí: Vstoupiv na výsost, jaté vedl vězně, a dal dary lidem.

9. Ale to, že vstoupil, co jest, jediné že i sstoupil prvé do nejnižších stran země?

10. Ten [pak,] kterýž sstoupil, onť jest, kterýž i vstoupil vysoko nade všecka nebesa, aby naplnil všecko.

11. A onť dal některé zajisté apoštoly, některé pak proroky, jiné pak evangelisty, jiné pak pastýře a učitele,

12. Pro spořádání svatých, k dílu služebnosti, pro vzdělání těla Kristova,

13. Až bychom se sběhli všickni v jednotu víry a známosti Syna Božího, v muže dokonalého, v míru postavy plného věku Kristova,

14. Abychom již více nebyli děti, zmítající se a točící každým větrem učení v neustavičnosti lidské, v chytrosti k oklamávání lstivému;

15. Ale upřímě se majíce v lásce, rosťme v toho všelijak, kterýž jest hlava, [totiž v] Krista.

16. Z kteréhož všecko tělo příslušně spojené a svázané po všech kloubích přisluhování, podlé vnitřní moci v míru jednoho každého ouda, zrůst, jakž na tělo přísluší, béře, k vzdělání svému v lásce.

17. A protož totoť pravím a osvědčuji skrze Pána, abyste již více nechodili, jako i jiní pohané chodí, v marnosti mysli své,

18. Zatemnění v rozumu, odcizeni jsouce od života Božího, pro neznámost, kteráž jest v nich z zatvrzení srdce jejich.

19. Kteříž zoufavše sobě, vydali se v nestydatost, aby všelikou nečistotu páchali s chtivostí.

20. Ale vy ne tak jste se vyučili [od] Krista,

21. Ač jestliže jste ho slyšeli, a o něm byli vyučeni, jakž jest pravda v Ježíšovi,

22. [Totiž,] žeť vám [náleží] složiti ono první obcování podlé toho starého člověka, rušícího se, podlé žádosti oklamávajících,

23. Obnoviti se pak duchem mysli své,

24. A obléci toho nového člověka, podlé Boha stvořeného, v spravedlnosti a v svatosti pravdy.

25. Protož složíce lež, mluvtež pravdu jeden každý s bližním svým; nebo jsme vespolek oudové.

26. Hněvejte se, a nehřešte; slunce nezapadej na hněvivost vaši.

27. Nedávejte místa ďáblu.

28. Kdo kradl, již více nekraď, ale raději pracuj, dělaje rukama, což dobrého jest, aby měl, z čeho uděliti nuznému.

29. Žádná řeč mrzutá nevycházej z úst vašich, ale jestli jaká dobrá k vzdělání užitečnému, aby dala milost posluchačům.

30. A nezarmucujte Ducha svatého Božího, kterýmž znamenáni jste ke dni vykoupení.

31. Všeliká hořkost, a rozzlobení se, i hněv, i křik, i rouhání buď odjato od vás, se vší zlostí,

32. Ale buďte k sobě vespolek dobrotiví, milosrdní, odpouštějíce sobě vespolek, jakož i Bůh v Kristu odpustil vám.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002