BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Žalmů : Žalm 119 [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. [Aleph.] Blahoslavení ti, kteříž jsou ctného obcování, kteříž chodí v zákoně Hospodinově.

2. Blahoslavení, kteříž ostříhají svědectví jeho, a kteříž ho celým srdcem hledají.

3. Nečiní zajisté nepravosti, [ale] kráčejí po cestách jeho.

4. Ty jsi přikázal, aby pilně bylo ostříháno rozkazů tvých.

5. Ó by spraveny byly cesty mé k ostříhání ustanovení tvých.

6. Tehdážť nebudu zahanben, když budu patřiti na všecka přikázaní tvá.

7. Oslavovati tě budu v upřímnosti srdce, když se vyučovati budu právům spravedlnosti tvé.

8. Ustanovení tvých budu ostříhati s pilností, toliko neopouštěj mne.

9. [Beth.] Jakým způsobem očistí mládenec stezku svou? [Takovým], aby se choval vedlé slova tvého.

10. Celým srdcem svým hledám tebe, nedopouštějž mi blouditi od přikázaní tvých.

11. V srdci svém skládám řeč tvou, abych nehřešil proti tobě.

12. Ty chvály hodný Hospodine, vyuč mne ustanovením svým.

13. Rty svými vypravuji o všech soudech úst tvých.

14. Z cesty svědectví tvých raduji se více, než z největšího zboží.

15. O přikázaních tvých přemyšluji, a patřím na stezky tvé.

16. V ustanoveních tvých se kochám, aniž se zapomínám na slovo tvé.

17. [Gimel] [Tu] milost učiň s služebníkem svým, abych, dokudž jsem živ, ostříhal slova tvého.

18. Otevři oči mé, abych spatřoval divné věci z zákona tvého.

19. Příchozí jsem na tom světě, neukrývejž přede mnou přikázaní svých.

20. Umdlévá duše má pro žádost soudů tvých všelikého času.

21. Vyhlazuješ pyšné, zlořečené, kteříž bloudí od přikázaní tvých.

22. Odejmi ode mne útržku a potupu, neboť ostříhám svědectví tvých.

23. Také i knížata se zasazují, a mluví proti mně, služebník [pak] tvůj přemýšlí o ustanoveních tvých.

24. Svědectví tvá zajisté jsou mé rozkoše a moji rádcové.

25. [Daleth] Přilnula k prachu duše má; obživiž mne podlé slova svého.

26. Cesty své předložilť jsem, a vyslýchals mne; vyuč mne ustanovením svým.

27. Cestě rozkazů tvých dej ať vyrozumívám, a ať přemýšlím o divných skutcích tvých.

28. Rozplývá se zámutkem duše má, očerstviž mne podlé slova svého.

29. Cestu lživou odvrať ode mne, a zákon svůj z milosti dej mi.

30. Cestu pravou jsem vyvolil, soudy tvé sobě předkládám.

31. Svědectví tvých se přídržím, Hospodine, nedejž mi zahanbenu býti.

32. Cestou rozkazů tvých poběhnu, když ty rozšíříš srdce mé.

33. [He] Vyuč mne, Hospodine, cestě ustanovení svých, kteréž bych ostříhal do konce.

34. Dej mi ten rozum, ať šetřím zákona tvého, a ať ho ostříhám celým srdcem.

35. Dej, ať chodím cestou přikázaní tvých; nebo v tom svou rozkoš skládám.

36. Nakloň srdce mého k svědectvím svým, a ne k lakomství.

37. Odvrať oči mé, ať nehledí marnosti; na cestě své obživ mne.

38. Potvrď služebníku svému řeči své, kterýž se oddal k službě tvé.

39. Odvrať ode mne pohanění, jehož se bojím; nebo soudové tvoji dobří jsou.

40. Aj, toužím po rozkázaních tvých; dej, ať jsem živ v spravedlnosti tvé.

41. [Vav] Ó ať se přiblíží ke mně milosrdenství tvá, Hospodine, [a] spasení tvé vedlé řeči tvé,

42. Tak abych odpovědíti uměl utrhači svému skutkem, že doufání skládám v slovu tvém.

43. A nevynímej z úst mých slova nejpravějšího; neboť na soudy tvé očekávám.

44. I budu ostříhati zákona tvého ustavičně, od věků až na věky,

45. A bez přestání choditi na širokosti, neboť jsem se dotázal rozkazů tvých.

46. Nýbrž mluviti budu o svědectvích tvých i před králi, a nebudu se hanbiti.

47. Nebo rozkoš svou skládám v přikázaních tvých, kteráž jsem zamiloval.

48. Přičinímť i ruce své k přikázaním tvým, kteráž miluji, a přemýšleti budu o ustanoveních tvých.

49. [Zajin] Rozpomeň se na slovo k služebníku svému, kterýmž jsi mne ubezpečil.

50. Toť jest má útěcha v ssoužení mém, že mne slovo tvé obživuje.

51. Pyšní mi se velmi posmívají, [však] od zákona tvého se neuchyluji.

52. Neboť se rozpomínám na soudy tvé věčné, Hospodine, kterýmiž se potěšuji.

53. Děsím se nad bezbožnými, kteříž opouštěji zákon tvůj.

54. Ustanovení tvá jsou mé písničky na místě mého putování.

55. Rozpomínám se i v noci na jméno tvé, Hospodine, a ostříhám zákona tvého.

56. Toť mám odtud, abych ostříhal rozkazů tvých.

57. [Cheth] Díl můj, řekl jsem, Hospodine, ostříhati výmluvnosti tvé.

58. Modlívám se milosti tvé v celém srdci: Smiluj se nade mnou podlé slova svého.

59. Rozvážil jsem na mysli cesty své, a obrátil jsem nohy své k tvým svědectvím.

60. Pospíchámť a neodkládám ostříhati rozkazů tvých.

61. Rota bezbožníků zloupila mne, na zákon tvůj se nezapomínám.

62. O půlnoci vstávám, abych tě oslavoval v soudech spravedlnosti tvé.

63. Účastník jsem všech, kteříž se bojí tebe, a těch, kteříž ostříhají přikázaní tvých.

64. Milosrdenství tvého, Hospodine, plná jest země, ustanovením svým vyuč mne.

65. [Teth] Dobrotivě jsi nakládal s služebníkem svým, Hospodine, podlé slova svého.

66. Pravému soudu a umění vyuč mne, nebo jsem přikázaním tvým uvěřil.

67. Prvé než jsem snížen byl, bloudil jsem, ale nyní výmluvnosti tvé ostříhám.

68. Dobrý jsi ty a dobrotivý, vyuč mne ustanovením svým.

69. Složiliť jsou lež proti mně pyšní, [ale] já celým srdcem ostříhám přikázaní tvých.

70. Zbřidlo jako tuk srdce jejich, já zákonem tvým se potěšuji.

71. K dobrémuť jest mi to, že jsem pobyl v trápení, abych se naučil ustanovením tvým.

72. Za lepší sobě pokládám zákon úst tvých, nežli na tisíce zlata a stříbra.

73. [Jod] Ruce tvé učinily a sformovaly mne, dej mi ten rozum, abych se naučil přikázaním tvým,

74. Tak aby bojící se tebe mne vidouce, radovali se, že na slovo tvé očekávám.

75. Seznávámť, Hospodine, že jsou spravedliví soudové tvoji, a že jsi mne hodně potrestal.

76. Nechať jest již zřejmé milosrdenství tvé ku potěšení mému, podlé řeči tvé mluvené služebníku tvému.

77. Přiďtež na mne slitování tvá, abych živ býti mohl; nebo zákon tvůj rozkoš má jest.

78. Zahanbeni buďte pyšní, proto že lstivě chtěli mne podvrátiti, já pak přemyšluji o přikázaních tvých.

79. Obraťtež se ke mně, kteříž se bojí tebe, a kteříž znají svědectví tvá.

80. Budiž srdce mé upřímé při ustanoveních tvých, tak abych nebyl zahanben.

81. [Kaph] Touží duše má po spasení tvém, na slovo tvé očekávám.

82. Hynou i oči mé [žádostí] výmluvností tvých, když říkám: Skoro-liž mne potěšíš?

83. Ačkoli jsem jako nádoba kožená v dymu, na ustanovení tvá [však] jsem nezapomenul.

84. Mnoho-liž bude dní služebníka tvého? Skoro-liž soud vykonáš nad těmi, kteříž mi protivenství činí?

85. Vykopali mi pyšní jámy, kterážto věc není podlé zákona tvého.

86. Všecka přikázaní tvá jsou pravda; bez příčiny mi se protiví, spomoziž mi.

87. Téměřť jsou mne již v nic obrátili na zemi, já jsem však neopustil přikázaní tvých.

88. Podlé milosrdenství svého obživ mne, abych ostříhal svědectví úst tvých.

89. [Lamed] Na věky, ó Hospodine, slovo tvé trvánlivé jest v nebesích.

90. Od národu do pronárodu pravda tvá, utvrdil jsi zemi, a tak stojí.

91. Vedlé úsudků tvých stojí to vše do dnešního dne, všecko to zajisté jsou služebníci tvoji.

92. Byť zákon tvůj nebyl mé potěšení, dávno bych byl zahynul v svém trápení.

93. Na věky se nezapomenu na rozkazy tvé; jimi zajisté obživil jsi mne.

94. Tvůjť jsem já, zachovávejž mne; nebo přikázaní tvá zpytuji.

95. Očekávajíť na mne bezbožní, aby mne zahubili, [já pak] svědectví tvá rozvažuji.

96. Každé věci dokonalé vidím skončení; rozkaz tvůj jest přeširoký náramně.

97. [Mem] Ó jak miluji zákon tvůj, tak že každého dne on jest mé přemyšlování.

98. Nad nepřátely mé moudřejšího mne činíš přikázaními svými; nebo mám je ustavičně před sebou.

99. Nade všecky své učitele rozumnější jsem učiněn; nebo svědectví tvá jsou má přemyšlování.

100. [I] nad starce opatrnější jsem, nebo přikázaní tvých ostříhám.

101. Od každé cesty zlé zdržuji nohy své, abych ostříhal slova tvého.

102. Od soudů tvých se neodvracuji, proto že ty mne vyučuješ.

103. Ó jak jsou sladké dásním mým výmluvnosti tvé, nad med ústům mým.

104. Z přikázaní tvých rozumnosti jsem nabyl, a protož všeliké cesty bludné nenávidím.

105. [Nun] Svíce nohám mým jest slovo tvé, a světlo stezce mé.

106. Přisáhl jsem, což i splním, že chci ostříhati soudů spravedlnosti tvé.

107. Ztrápenýť jsem přenáramně, Hospodine, obživiž mne vedlé slova svého.

108. Dobrovolné oběti úst mých, žádám, oblib, Hospodine, a právům svým vyuč mne.

109. Duše má jest v ustavičném nebezpečenství, a však na zákon tvůj se nezapomínám.

110. Polékli jsou mi bezbožní osídlo, ale [já] od rozkazů tvých se neodvracím.

111. Za dědictví věčné ujal jsem svědectví tvá, neboť jsou radost srdce mého.

112. Naklonil jsem srdce svého k vykonávání ustanovení tvých ustavičně, až i do konce.

113. [Samech] Výmyslků nenávidím, zákon pak tvůj miluji.

114. Skrýše má a pavéza má ty jsi, na slovo tvé očekávám.

115. Odstuptež ode mne nešlechetníci, abych ostříhal přikázaní Boha svého.

116. Zdržujž mne podlé slova svého, tak abych živ byl, a nezahanbuj mne v mém očekávání.

117. Posiluj mne, abych zachován byl, a patřil k ustanovením tvým ustavičně.

118. Potlačuješ všecky ty, kteříž odstupují od ustanovení tvých; neboť jest lživá opatrnost jejich.

119. [Jako] trůsku odmítáš všecky bezbožníky země, a protož miluji svědectví tvá.

120. Děsí se strachem před tebou tělo mé; nebo soudů tvých bojím se.

121. [Ajin] Činím soud a spravedlnost, nevydávejž mne mým násilníkům.

122. Zastup sám služebníka svého k dobrému, tak aby mne pyšní nepotlačili.

123. Oči mé hynou [čekáním] na spasení tvé, a na výmluvnost spravedlnosti tvé.

124. Nalož s služebníkem svým vedlé milosrdenství svého, a ustanovením svým vyuč mne.

125. Služebník tvůj jsem já, dejž mi rozumnost, abych uměl svědectví tvá.

126. Časť jest, abys se přičinil, Hospodine; zrušili zákon tvůj.

127. Z té příčiny miluji přikázaní tvá více nežli zlato, i to, kteréž jest nejlepší.

128. A proto, [že] všecky rozkazy tvé o všech věcech pravé býti poznávám, všeliké stezky bludné nenávidím.

129. [Pane] Předivnáť jsou svědectví tvá, a protož jich ostříhá duše má.

130. Začátek učení tvého osvěcuje, a vyučuje sprostné rozumnosti.

131. Ústa svá otvírám, a dychtím, nebo přikázaní tvých jsem žádostiv.

132. Popatřiž na mne, a smiluj se nade mnou podlé práva těch, kteříž milují jméno tvé.

133. Kroky mé utvrzuj v slovu svém, a nedej, aby nade mnou panovati měla jaká nepravost.

134. Vysvoboď mne z nátisků lidských, abych ostříhal rozkazů tvých.

135. Zasvěť tvář svou nad služebníkem svým, a ustanovením svým vyuč mne.

136. Potůčkové vod vyplývají z očí mých příčinou těch, kteříž neostříhají zákona tvého.

137. [Tsade] Spravedlivý jsi, Hospodine, a upřímý v soudech svých.

138. Ty jsi vydal spravedlivá svědectví svá, a vší víry hodná.

139. Až svadnu, tak horlím, že se zapomínají na slovo tvé nepřátelé moji.

140. Zprubovanáť jest řeč tvá dokonale, tou příčinou ji miluje služebník tvůj.

141. Maličký a opvržený jsem já, [však] na rozkazy tvé se nezapomínám.

142. Spravedlnost tvá [jest] spravedlnost věčná, a zákon tvůj pravda.

143. Ssoužení a nátisk mne stihají, přikázaní tvá jsou mé rozkoše.

144. Spravedlnost svědectví tvých [trvá] na věky; dej mi [z ní] rozumnosti nabýti, tak abych živ býti mohl.

145. [Koph] Z celého srdce volám, vyslyšiš mne, ó Hospodine, abych ostříhal ustanovení tvých.

146. K tobě volám, vysvoboď mne, abych šetřil svědectví tvých.

147. Předstihám svitání a volám, na tvéť slovo očekávám.

148. Předstihají oči mé bdění proto, abych přemýšlel o výmluvnostech tvých.

149. Hlas můj slyš podlé svého milosrdenství, Hospodine, podlé soudů svých obživ mne.

150. Přibližují se následovníci nešlechetnosti, ti, kteříž se od zákona tvého vzdálili.

151. Ty blíže jsi, Hospodine; nebo všecka přikázaní tvá jsou pravda.

152. Jižť to dávno vím o svědectvích tvých, že jsi je stvrdil až na věky.

153. [Reš] Popatřiž na mé trápení, a vysvoboď mne; neboť se na zákon tvůj nezapomínám.

154. Zasaď se o mou při, a ochraň mne; pro řeč svou obživ mne.

155. Dalekoť jest od bezbožných spasení, nebo nedotazují se na ustanovení tvá.

156. Slitování tvá mnohá jsou, Hospodine; podlé soudů svých obživ mne.

157. Jakžkoli [jsou] mnozí protivníci moji a nepřátelé moji, [však] od svědectví tvých se neuchyluji.

158. Viděl jsem ty, kteříž se převráceně měli, velmi to těžce nesa, že řeči tvé neostříhali.

159. Popatřiž, žeť rozkazy tvé miluji, Hospodine; podlé milosrdenství svého obživ mne.

160. Nejpřednější věc slova tvého jest pravda, a na věky [trvá] všeliký úsudek spravedlnosti tvé.

161. [Šin] Knížata mi se protiví bez příčiny, však slova tvého děsí se srdce mé.

162. Já raduji se z řeči tvé tak jako ten, kterýž dochází hojné kořisti.

163. Falše pak nenávidím, a jí v ohavnosti mám; zákon tvůj miluji.

164. Sedmkrát za den chválím tě z soudů tvých spravedlivých.

165. Pokoj mnohý těm, kteříž milují zákon tvůj, a nemají žádné urážky.

166. Očekávám na spasení tvé, Hospodine, a přikázaní tvá vykonávám.

167. Ostříhá duše má svědectví tvých, nebo je velice miluji.

168. Ostříhám rozkazů tvých a svědectví tvých; nebo všecky cesty mé jsou před tebou.

169. [Thav] Předstupiž úpění mé před oblíčej tvůj, Hospodine, [a] podlé slova svého uděl mi rozumnosti.

170. Vejdiž pokorná prosba má před tvář tvou, [a] vedlé řeči své vytrhni mne.

171. I vynesou rtové moji chválu, když ty mne vyučíš ustanovením svým.

172. Zpívati bude [i] jazyk můj slovo tvé, a že všecka přikázaní tvá jsou spravedlnost.

173. Budiž mi ku pomoci ruka tvá; neboť jsem sobě zvolil přikázaní tvá.

174. Toužím po spasení tvém, Hospodine, a zákon tvůj jest rozkoš má.

175. Živa bude duše má, a bude tě chváliti, a soudové tvoji budou mi na pomoc.

176. Bloudím jako ovce ztracená, hledejž služebníka svého, neboť se na přikázaní tvá nezapomínám.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002