BIBLE KRALICKÁ (1613)
NOVÝ ZÁKON

Kniha Matoušova : 8.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. A když sstupoval s hory, šli za ním zástupové mnozí.

2. A aj, malomocný přišed, klaněl se jemu, řka: Pane, kdybys jen chtěl, můžeš mne očistiti.

3. I vztáh Ježíš ruku, dotekl se ho, řka: Chci, buď čist. A hned očištěno jest malomocenství jeho.

4. I dí jemu Ježíš: Viziž, abys žádnému nepravil. Ale jdi, ukaž se knězi, a obětuj dar ten, kterýž přikázal Mojžíš, na svědectví jim.

5. A když vcházel Ježíš do Kafarnaum, přistoupil k němu setník, prose ho,

6. A řka: Pane, služebník můj leží doma šlakem poražený, velmi se trápě.

7. I dí jemu Ježíš: Já přijdu a uzdravím ho.

8. A odpovídaje setník, řekl: Pane, nejsemť hoden, abys všel pod střechu mou, ale toliko rci slovo, a uzdraven bude služebník můj.

9. Nebo i já jsem člověk pod mocí, maje pod sebou žoldnéře, a dím-li tomuto: Jdi, tedy jde, a jinému: Přiď, a přijde, a služebníku svému: Učiň toto, a učiní.

10. To uslyšev Ježíš, podivil se, a jdoucím za sebou řekl: Amen pravím vám, ani v Izraeli tak veliké víry jsem nenalezl.

11. Pravím pak vám, žeť přijdou mnozí od východu i od západu, a stoliti budou s Abrahamem, s Izákem a s Jákobem v království nebeském,

12. Ale synové království vyvrženi budou do temností zevnitřních. Tamť bude pláč a škřipení zubů.

13. I řekl Ježíš setníkovi: Jdiž, a jakžs uvěřil, staň se tobě. I uzdraven jest služebník jeho v tu hodinu.

14. A přišed Ježíš do domu Petrova, uzřel svegruši jeho, ana leží, a má zimnici.

15. I dotekl se ruky její, a přestala jí zimnice. I vstala a posluhovala jim.

16. A když byl večer, přivedli k němu mnohé, kteříž ďábelství měli, a on vymítal duchy slovem, a všecky, kteříž se zle měli, uzdravil,

17. Aby se naplnilo povědění skrze Izaiáše proroka, řkoucího: Onť vzal na se mdloby naše, a neduhy nesl.

18. Vida pak Ježíš zástupy mnohé okolo sebe, kázal přeplaviti se na druhou stranu.

19. A přistoupiv jeden zákonník, řekl jemu: Mistře, půjdu za tebou, kamžkoli půjdeš.

20. I dí jemu Ježíš: Lišky doupata mají, a ptactvo nebeské hnízda, ale Syn člověka nemá, kde by hlavu sklonil.

21. Jiný pak z učedlníků jeho řekl jemu: Pane, dopusť mi prvé odjíti a pochovati otce mého.

22. Ale Ježíš řekl jemu: Poď za mnou, a nech ať mrtví pochovávají mrtvé své.

23. A když vstoupil na lodí, vstoupili za ním i učedlníci jeho.

24. A aj, bouře veliká stala se na moři, tak že vlny přikrývaly lodí. On pak spal.

25. A přistoupivše učedlníci jeho, zbudili jej, řkouce: Pane, zachovej nás, hynemeť.

26. I dí jim: Proč se bojíte, ó malé víry? Tehdy vstav, přimluvil větrům a moři, i stalo se utišení veliké.

27. Lidé pak divili se, řkouce: Kteraký jest tento, že ho i větrové i moře poslouchají?

28. A když se přeplavil na druhou stranu do krajiny Gergezenských, potkali se s ním dva ďábelníci z hrobů vyšlí, ukrutní náramně, tak že žádný nemohl tou cestou choditi.

29. A aj, volali, řkouce: Co je nám po tobě, Ježíši, Synu Boží? Přišel jsi sem před časem trápiti nás.

30. A bylo opodál od nich stádo veliké vepřů, pasoucích se.

31. Ďáblové pak prosili ho, řkouce: Jestliže nás vymítáš, dopustiž nám vjíti do toho stáda vepřů.

32. I řekl jim: Jděte. A oni vyšedše, vešli do stáda těch vepřů. A aj, hnalo se prudce všecko stádo těch vepřů s vrchu dolů do moře, i ztonuli v vodách.

33. Pastýři pak utekli. A přišedše do města, vypravovali [to] všecko, i o těch ďábelnících.

34. A aj, všecko město vyšlo v cestu Ježíšovi, a uzřevše ho, prosili, aby šel z končin jejich.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002