BIBLE KRALICKÁ (1613)
NOVÝ ZÁKON

Kniha Janova : 14.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Nermutiž se srdce vaše. Věříte v Boha, i ve mne věřte.

2. V domě Otce mého příbytkové mnozí jsou. Byť nebylo tak, pověděl bych vám.

3. Jduť, abych vám připravil místo. A když odejdu, a připravím vám místo, zase přijdu, a poberu vás k sobě samému, abyste, kde jsem já, i vy byli.

4. A kam já jdu, víte, i cestu víte.

5. Dí jemu Tomáš: Pane, nevíme, kam jdeš. A kterak můžeme cestu věděti?

6. Dí jemu Ježíš: Já jsem ta cesta, i pravda, i život. Žádný nepřichází k Otci než skrze mne.

7. Byste znali mne, také i Otce mého znali byste; a již nyní jej znáte, a viděli jste ho.

8. Řekl jemu Filip: Pane, ukaž nám Otce, a dostiť jest nám.

9. Dí jemu Ježíš: Tak dlouhý čas s vámi jsem, a nepoznal jsi mne? Filipe, kdož vidí mne, vidí Otce, a kterakž ty pravíš: Ukaž nám Otce?

10. Nevěříš, že já v Otci a Otec ve mně jest? Slova, kteráž já mluvím vám, sám od sebe nemluvím, ale Otec ve mně přebývaje, onť činí skutky.

11. Věřtež mi, že jsem já v Otci a Otec ve mně; aneb aspoň pro ty samy skutky věřte mi.

12. Amen, amen pravím vám: Kdož věří ve mne, skutky, kteréž já činím, i on činiti bude, a větší nad ty činiti bude; nebo já jdu k Otci svému.

13. A jestliže byste co prosili ve jménu mém, toť učiním, aby oslaven byl Otec v Synu.

14. Budete-li zač prositi ve jménu mém, jáť učiním.

15. Milujete-li mne, přikázaní mých ostříhejte.

16. A jáť prositi budu Otce, a jiného Utěšitele dá vám, aby s vámi zůstal na věky,

17. Toho Ducha pravdy, jehož svět nemůže přijíti. Nebo nevidí ho, aniž ho zná, ale vy znáte jej, neboť u vás přebývá, a v vás bude.

18. Neopustímť vás sirotků, přijduť k vám.

19. Ještě maličko, a svět mne více neuzří, ale vy uzříte mne; nebo já živ jsem, i vy živi budete.

20. V ten den vy poznáte, že já jsem v Otci svém, a vy ve mně, a já v vás.

21. Kdož by měl přikázaní má, a ostříhal jich, onť jest ten, kterýž mne miluje. A kdož mne miluje, milován bude od Otce mého, a jáť jej budu milovati, a zjevím jemu samého sebe.

22. Řekl jemu Judas, ne onen Iškariotský: Pane, jakž jest to, že sebe nám zjeviti chceš, a ne světu?

23. Odpověděl Ježíš a řekl jemu: Miluje-li mne kdo, slova mého ostříhati bude, a Otec můj bude jej milovati, a k němu přijdeme, a příbytek u něho učiníme.

24. Kdožť nemiluje mne, slov mých neostříhá; a slovo, kteréž slyšíte, neníť mé, ale toho, kterýž mne poslal, Otcovo.

25. Toto mluvil jsem vám, u vás přebývaje.

26. Utěšitel pak, ten Duch svatý, kteréhož pošle Otec ve jménu mém, onť vás naučí všemu, a připomeneť vám všecko, což jsem koli mluvil vám.

27. Pokoj zůstavuji vám, pokoj svůj dávám vám; ne jako svět dává, já dávám vám. Nermutiž se srdce vaše, ani strachuj.

28. Slyšeli jste, že já řekl jsem vám: Jdu, a zase přijdu k vám. Kdybyste mne milovali, radovali byste se jistě, že jsem řekl: Jdu k Otci; nebo Otec větší jest nežli já.

29. A nyní pověděl jsem vám, prvé než by se stalo, abyste, když se stane, uvěřili.

30. Již nemnoho mluviti budu s vámi; neboť jde kníže tohoto světa, ale nemáť nic na mně.

31. Ale aby poznal svět, že miluji Otce, a jakož mi přikázal Otec, tak činím. Vstaňte, poďme odtud.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002