BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Ezechiel : 12.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. I stalo se slovo Hospodinovo ke mně, řkoucí:

2. Synu člověčí, u prostřed domu zpurného ty bydlíš, kteříž mají oči, aby viděli, však nevidí; uši mají, aby slyšeli, však neslyší, proto že dům zpurný jsou.

3. Protož ty, synu člověčí, připrav sobě to, s čím bys se stěhoval, a stěhuj se ve dne před očima jejich. Přestěhuješ se pak z místa svého na místo jiné před očima jejich, zdaby aspoň viděli; nebo dům zpurný jsou.

4. Vynesa pak své věci, jakožto ty, s nimiž se stěhovati máš ve dne před očima jejich, vyjdi u večer před očima jejich, jako ti, kteříž se stěhují.

5. Před očima jejich prokopej sobě zed, a vynes skrze ni.

6. Před očima jejich na rameni nes, po tmě vynes, tvář svou přikrej, a nehleď na zemi; nebo za zázrak dal jsem tě domu Izraelskému.

7. [I] učinil jsem tak, jakž rozkázáno bylo. Věci své vynesl jsem, jakožto ty, s nimiž bych se stěhoval ve dne, u večer pak prokopal jsem sobě zed rukou; po tmě jsem [je] vynesl, na rameni nesa před očima jejich.

8. Opět stalo se slovo Hospodinovo ke mně ráno, řkoucí:

9. Synu člověčí, zdaližť řekli dům Izraelský, dům ten zpurný: Co ty děláš?

10. Rciž jim: Takto praví Panovník Hospodin: Na kníže v Jeruzalémě [vztahuje se] břímě toto a na všecken dům Izraelský, kteříž jsou u prostřed něho.

11. Rciž jim: Já jsem zázrakem vaším. Jakož jsem činil, tak se stane jim, postěhují se [a] v zajetí půjdou.

12. A kníže, kteréž jest u prostřed nich, na rameni ponese po tmě a vyjde. Zed prokopají, aby [jej] vyvedli skrze ni; tvář svou zakryje, tak že nebude viděti okem svým země.

13. Nebo roztáhnu sít svou na něj, a polapen bude do vrše mé, a zavedu jej do Babylona, země Kaldejské, kteréž neuzří, a tam umře.

14. Všecky také, kteříž jsou vůkol něho na pomoc jemu, i všecky houfy jeho rozptýlím na všecky strany, a mečem dobytým budu je stihati.

15. I zvědí, že já jsem Hospodin, když je rozptýlím mezi národy, a rozženu je po krajinách.

16. Pozůstavím pak z nich muže nemnohé po meči, po hladu a po moru, aby vypravovali všecky ohavnosti své mezi národy, kamž se dostanou, i zvědí, že já jsem Hospodin.

17. Opět stalo se slovo Hospodinovo ke mně, řkoucí:

18. Synu člověčí, chléb svůj s strachem jez, a vodu svou s třesením a s zámutkem pí,

19. A rci lidu země této: Takto praví Panovník Hospodin o obyvatelích Jeruzalémských, o zemi Izraelské: Chléb svůj s zámutkem jísti budou, a vodu svou s předěšením píti, aby obloupena byla země jeho z hojnosti své, pro nátisk všech přebývajících v ní.

20. Města také, v nichž bydlejí, zpustnou, a země pustá bude, a tak zvíte, že já jsem Hospodin.

21. Opět stalo se slovo Hospodinovo ke mně, řkoucí:

22. Synu člověčí, jaké to máte přísloví o zemi Izraelské, říkajíce: Prodlí se dnové, aneb zahyne všeliké vidění?

23. Protož rci jim: Takto praví Panovník Hospodin: Učiním, aby přestalo přísloví toto, aniž užívati budou přísloví toho více v Izraeli. Rci jim: Nýbrž přiblížili se dnové ti a splnění všelikého vidění.

24. Nebo nebude více žádného vidění marného, a hádání pochlebníka u prostřed domu Izraelského,

25. Proto že já Hospodin mluviti budu, [a] kterékoli slovo promluvím, stane se. Neprodlíť se dlouho, ale za dnů vašich, dome zpurný, mluviti budu slovo, a naplním je, praví Panovník Hospodin.

26. I stalo se slovo Hospodinovo ke mně, řkoucí:

27. Synu člověčí, aj, dům Izraelský říkají: Vidění to, kteréž vidí tento, ke dnům mnohým [patří,] a na dlouhé časy tento prorokuje.

28. Protož rci jim: Takto praví Panovník Hospodin: Neprodlíť se dlouho všeliké slovo mé, [ale] slovo, kteréž mluviti budu, stane se, praví Panovník Hospodin.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002