BIBLE KRALICKÁ (1613)
NOVÝ ZÁKON

Kniha Janova : 6.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Potom odšel Ježíš za moře Galilejské [neb] Tiberiadské.

2. A šel za ním zástup veliký; nebo viděli divy jeho, kteréž činil nad nemocnými.

3. I všel na horu Ježíš, a tam seděl s učedlníky svými.

4. Byla pak blízko velikanoc, svátek Židovský.

5. Tedy pozdvih očí Ježíš, a viděv, že zástup veliký jde k němu, dí Filipovi: Kde nakoupíme chlebů, aby pojedli tito?

6. (Ale to řekl, pokoušeje ho; nebo on věděl, co by měl učiniti.)

7. Odpověděl jemu Filip: Za dvě stě peněz chlebů nepostačí jim, aby jeden každý z nich něco maličko vzal.

8. Dí jemu jeden z učedlníků jeho, Ondřej, bratr Šimona Petra:

9. Jestiť mládenček jeden zde, kterýž má pět chlebů ječných a dvě rybičky. Ale coť jest to mezi tak mnohé?

10. I řekl Ježíš: Rozkažte lidu, ať se usadí. A bylo trávy mnoho na tom místě. I posadilo se mužů v počtu okolo pěti tisíců.

11. Tedy Ježíš vzal ty chleby, a díky učiniv, rozdával učedlníkům, učedlníci pak sedícím; též podobně z těch rybiček, jakž mnoho chtěli.

12. A když byli nasyceni, řekl učedlníkům svým: Zbeřte ty drobty, kteříž zůstali, ať nezhynou.

13. I sebrali a naplnili dvanácte košů drobtů z těch pěti chlebů ječných, kteříž pozůstali po těch, kteříž jedli.

14. Ti pak lidé, uzřevše ten div, kterýž učinil Ježíš, pravili: Tento jest jistě prorok, kterýž měl přijíti na svět.

15. Tedy Ježíš věda, že by měli přijíti a chytiti jej, aby ho učinili králem, ušel na horu opět sám jediný.

16. Když pak byl večer, sstoupili učedlníci jeho k moři.

17. A vstoupivše na lodí, plavili se přes moře do Kafarnaum. A bylo již tma, a nepřišel byl Ježíš k nim.

18. Moře pak dutím velikého větru zdvihalo se.

19. A odplavivše se honů jako pětmecítma neb třidceti, uzřeli Ježíše, an chodí po moři, a přibližuje se k lodí. I báli se.

20. On pak řekl jim: Jáť jsem, nebojte se.

21. I vzali ho na lodí ochotně, a hned lodí přiběhla k zemi, do kteréž se plavili.

22. Nazejtří zástup, kterýž byl za mořem, viděv, že jiné lodičky nebylo, než ta jedna, na kterouž byli vstoupili učedlníci jeho, a že Ježíš nebyl všel s učedlníky svými na lodí, ale sami učedlníci jeho byli se plavili,

23. (Jiné pak lodí byly připlouly od Tiberiady k tomu místu blízko, kdež byli jedli chléb, když díky učinil Pán),

24. Když tedy uzřel zástup, že Ježíše tu není, ani učedlníků jeho, vstoupili i oni na lodí, a přijeli do Kafarnaum, hledajíce Ježíše.

25. A nalezše ho za mořem, řekli jemu: Mistře, kdy jsi sem přišel?

26. Odpověděl jim Ježíš a řekl: Amen, amen pravím vám: Hledáte mne, ne proto že jste divy viděli, ale že jste jedli chleby a nasyceni jste.

27. Pracujte ne o pokrm, kterýž hyne, ale o ten pokrm, kterýž zůstává k životu věčnému, kterýž Syn člověka dá vám. Nebo tohoť potvrdil Bůh Otec.

28. Tedy řekli jemu: Co budeme činiti, abychom dělali dílo Boží?

29. Odpověděl Ježíš a řekl jim: Totoť jest to dílo Boží, abyste věřili v toho, kteréhož on poslal.

30. I řekli jemu: Jakéž pak ty znamení činíš, abychom viděli a věřili tobě? Co děláš?

31. Otcové naši jedli mannu na poušti, jakož psáno jest: Chléb s nebe dal jim jísti.

32. Tedy řekl jim Ježíš: Amen, amen pravím vám: Ne Mojžíš dal vám chléb s nebe, ale Otec můj vám dává ten chléb s nebe pravý.

33. Nebo chléb Boží ten jest, kterýž sstupuje s nebe, a dává život světu.

34. I řekli jemu: Pane, dávejž nám chléb ten vždycky.

35. Ježíš pak řekl jim: Jáť jsem ten chléb života. Kdož přichází ke mně, nebude nikoli lačněti, a kdož věří ve mne, nebude žízniti nikdy.

36. Ale pověděl jsem vám, anobrž viděli jste mne, a nevěříte.

37. Všecko, což mi dává Otec, ke mně přijde, a toho, kdož ke mně přijde, nevyvrhu ven.

38. Nebo jsem sstoupil s nebe, ne abych činil vůli svou, ale vůli toho, kterýž mne poslal.

39. Tatoť jest pak vůle toho, kterýž mne poslal, Otcova, abych ničeho toho, což mi dal, neztratil, ale vzkřísil to v nejposlednější den.

40. A tatoť jest vůle toho, kterýž mne poslal, aby každý, kdož vidí Syna a věří v něho, měl život věčný. A jáť jej vzkřísím v den nejposlednější.

41. I reptali Židé na něho, že řekl: Já jsem chléb ten, kterýž jsem s nebe sstoupil.

42. A pravili: Zdaliž tento není Ježíš, syn Jozefův, jehož my otce i matku známe? Kterak pak dí tento: S nebe jsem sstoupil?

43. Tedy odpověděl Ježíš a řekl jim: Nerepcete vespolek.

44. Žádný nemůž přijíti ke mně, jediné leč Otec můj, kterýž mne poslal, přitrhl by jej; a jáť jej vzkřísím v den nejposlednější.

45. Psáno jest v prorocích: A budou všickni učeni od Boha. Protož každý, kdož slyšel od Otce a naučil se, jdeť ke mně.

46. Ne že by kdo viděl Otce, jediné ten, kterýž jest od Boha, tenť viděl Otce.

47. Amen, amen pravím vám: Kdož věří ve mne, máť život věčný.

48. Jáť jsem ten chléb života.

49. Otcové vaši jedli mannu na poušti, a zemřeli.

50. Totoť jest chléb ten s nebe sstupující. Kdož by koli jej jedl, neumřeť.

51. Jáť jsem ten chléb živý, kterýž jsem s nebe sstoupil. Bude-li kdo jísti ten chléb, živ bude na věky. A chléb, kterýž já dám, tělo mé jest, kteréž já dám za život světa.

52. Tedy hádali se Židé vespolek, řkouce: Kterak tento může nám dáti tělo jísti?

53. I řekl jim Ježíš: Amen, amen pravím vám: Nebudete-li jísti těla Syna člověka a píti krve jeho, nemáte života v sobě.

54. Kdož jí mé tělo a pije mou krev, máť život věčný, a jáť jej vzkřísím v nejposlednější den.

55. Nebo tělo mé právě jest pokrm, a krev má právě jest nápoj.

56. Kdo jí mé tělo a pije mou krev, ve mně přebývá a já v něm.

57. Jakož mne poslal ten živý Otec, a já živ jsem skrze Otce, tak kdož jí mne, i on živ bude skrze mne.

58. Totoť jest ten chléb, kterýž s nebe sstoupil. Ne jako otcové vaši jedli mannu, a zemřeli. Kdož jí chléb tento, živť bude na věky.

59. Toto mluvil v škole, uče v Kafarnaum.

60. Tedy mnozí z učedlníků jeho, slyševše to, řekli: Tvrdáť jest tato řeč. Kdo ji může slyšeti?

61. Ale věda Ježíš sám v sobě, že by proto reptali učedlníci jeho, řekl jim: To vás uráží?

62. Co pak, kdybyste uzřeli Syna člověka, an vstupuje, kdež prvé byl?

63. Duch jest, kterýž obživuje, těloť nic neprospívá. Slova, kteráž já mluvím vám, Duch jsou a život jsou.

64. Ale jsouť někteří z vás, ješto nevěří. Nebo věděl Ježíš od počátku, kdo by byli nevěřící, a kdo by ho měl zraditi.

65. I pravil: Protož jsem vám řekl, že žádný nemůže přijíti ke mně, leč by jemu bylo dáno od Otce mého.

66. A z toho mnozí z učedlníků jeho odešli zpět, a nechodili s ním více.

67. Tedy řekl Ježíš ke dvanácti: Zdaliž i vy chcete odjíti?

68. I odpověděl jemu Šimon Petr: Pane, k komu půjdeme? Slova věčného života máš.

69. A my jsme uvěřili, a poznali, že jsi ty Kristus, Syn Boha živého.

70. Odpověděl jim Ježíš: Však jsem já vás dvanácte vyvolil, a jeden z vás ďábel jest.

71. A to řekl o Jidášovi Šimona Iškariotského; nebo ten jej měl zraditi, byv jeden ze dvanácti.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002