BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Ezechiel : 23.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Opět stalo se slovo Hospodinovo ke mně, řkoucí:

2. Synu člověčí, dvě ženy, dcery jedné mateře byly.

3. Ty smilnily v Egyptě, v mladosti své smilnily. Tam jsou mačkány prsy jejich, tam opiplány prsy panenství jejich.

4. Jména pak jejich: větší Ahola, sestry pak její Aholiba. Tyť jsou byly mé, a rozplodily syny a dcery. Jména, pravím, jejich jsou: Samaří Ahola, Jeruzaléma pak Aholiba.

5. Ale Ahola maje mne, smilnila a frejů hleděla s milovníky svými, s Assyrskými blízkými,

6. Oděnými postavcem modrým, [s] vývodami a knížaty, i všemi napořád mládenci krásnými, [a] s jezdci jezdícími na koních.

7. Vydala se, pravím, v smilství svá s nimi, [se] všemi nejpřednějšími syny Assyrskými, a se všemi, jimž frejovala, [a] poškvrnila se všemi ukydanými bohy jejich.

8. A tak smilství svých Egyptských nenechala; nebo ji zléhali v mladosti její, a oni mačkali prsy panenství jejího, a vylili smilství svá na ni.

9. Protož dal jsem ji v ruku frejířů jejích, v ruku Assyrských, jimž frejovala.

10. Oniť jsou odkryli nahotu její, syny i dcery její pobrali, ji pak samu mečem zamordovali. Takž vzata jest na slovo od jiných žen, když soudy vykonali při ní.

11. To viděla sestra její Aholiba, však mnohem více než onano frejovala, a smilství její větší byla než smilství sestry její.

12. S Assyrskými frejů hleděla, [s] vývodami a knížaty blízkými, oděnými nádherně, [s] jezdci jezdícími na koních, [a] všemi mládenci krásnými.

13. I viděl jsem, že se poškvrnila, [a že] cesta jednostejná jest obou dvou.

14. Ale [tato] ještě [to] přičinila k smilstvím svým, že viduc muže vyryté na stěně, obrazy Kaldejských vymalované barvou,

15. Přepásané pasem po bedrách jejich, [a] klobouky barevné na hlavách jejich, [a že] jsou všickni na pohledění jako hejtmané, podobní synům Babylonským v Kaldejské zemi, jejichž ona vlast jest,

16. I zahořela k nim z pohledění očima svýma, a vyslala posly k nim do země Kaldejské.

17. Tedy vešli k ní Babylonští na lůže nepoctivé, a poškvrnili ji smilstvím svým. A když se poškvrnila s nimi, odloučila se duše její od nich.

18. A odkryla smilství svá, odkryla též nahotu svou, i odloučila se duše má od ní, tak jako se odloučila duše má od sestry její.

19. Nebo rozmnožila smilství svá, rozpomínajíc se na dny mladosti své, v nichž smilnila v zemi Egyptské,

20. A frejovala s kuběnáři jejich, jejichž tělo [jest jako] tělo oslů, a tok jejich [jako] tok koňský.

21. A tak jsi zase navrátila se k nešlechetnosti mladosti své, když mačkali Egyptští prsy tvé z příčiny prsů mladosti tvé.

22. Protož ó Aholiba, takto praví Panovník Hospodin: Aj, já vzbudím frejíře tvé proti tobě, ty, od nichž se odloučila duše tvá, a přivedu je na tě odevšad,

23. Babylonské a všecky Kaldejské, Pekodské, a Šohejské, i Kohejské, všecky syny Assyrské s nimi, mládence krásné, vývody a knížata všecka, hejtmany a slovoutné, všecky jezdící na koních.

24. A přitáhnou na tě na vozích železných a přikrytých, i kárách, a to s zběří národů, [s] pavézami a štíty i lebkami, položí se proti tobě vůkol, i předložím jim právo, aby tě soudili soudy svými.

25. Vyleji zajisté horlení své na tebe, tak že naloží s tebou prchlivě, nos tvůj i uši tvé odejmou, a ostatek tebe mečem padne. Ti syny tvé i dcery tvé poberou, a ostatek tebe spáleno bude ohněm.

26. A vyvlekou tě z roucha tvého, a rozberou šperky okrasy tvé.

27. A tak přítrž učiním při tobě nešlechetnosti tvé, i smilství tvému z země Egyptské [vzatému,] a nepozdvihneš očí svých k nim, a na Egypt nezpomeneš více.

28. Nebo takto praví Panovník Hospodin: Aj, já dám tebe v ruku těch, kterýchž nenávidíš, v ruku těch, od nichž se odloučila duše tvá,

29. I budou nakládati s tebou podlé nenávisti, a poberou všecko úsilé tvé, a nechají tě nahé a obnažené. A tak bude zřejmá nahota smilství tvého a nešlechetnosti tvé, smilství, pravím, tvého.

30. Což vše učiní tobě proto, že jsi smilnila, následujíc pohanů, proto že jsi poškvrnila se ukydanými bohy jejich.

31. Cestou sestry své chodila jsi, protož dám kalich její v ruku tvou.

32. Takto praví Panovník Hospodin: Kalich sestry své píti budeš hluboký a široký; budeť sporý, tak že smích a žert budou míti z tebe.

33. Opilstvím a zámutkem naplněna budeš, kalichem pustiny a zpuštění, kalichem sestry své Samaří.

34. I vypiješ jej a vyvážíš, a [než] jej polámeš, snáze prsy své roztrháš; neboť jsem já mluvil, praví Panovník Hospodin.

35. Protož takto praví Panovník Hospodin: Z té příčiny, že jsi zapomenula na mne, a zavrhlas mne za hřbet svůj, i ty také vezmi [za] svou nešlechetnost, a za smilství svá.

36. I řekl Hospodin ke mně: Synu člověčí, budeš-liž zastávati Ahole neb Aholiby? Nýbrž oznam jim ohavnosti jejich,

37. Že cizoložily, a krev [jest] na rukou jejich, a s ukydanými bohy svými cizoložily. Také i syny své, kteréž mně zplodily, vodily jim, aby sežráni byli.

38. Ještě i toto činily mi, [že] zanečišťovaly svatyni mou v tentýž den, a sobot mých poškvrňovaly.

39. Nebo obětovavše syny své ukydaným bohům svým, vcházely do svatyně mé v tentýž den, aby ji poškvrnily. Aj hle, takť jsou činívaly u prostřed mého domu.

40. Nadto, že vysílaly k mužům, jenž by přišli zdaleka, kteříž, jakž posel vyslán k nim, aj, hned přicházívali. Jimž jsi [se] umývala, [a] tvář svou líčila, a okrašlovalas se okrasou.

41. A usazovalas se na loži slavném, před nímž stůl připravený byl, na něž jsi i kadidlo mé i masti mé vynakládala.

42. Když pak hlas toho množství poutichl, tedy i k mužům z obecného lidu [vysílaly,] jenž bývali přivozováni ožralí z pouště. I dávali náramky na ruce jejich, i koruny ozdobné na hlavy jejich.

43. A ačkoli jsem se domlouval na cizoložství té lotryně, [a] že oni jednak s jednou, jednak s druhou smilství provodí,

44. A že každý z nich vchází k ní, tak jako někdo vchází k ženě nevěstce: však vždy vcházeli k Ahole a Aholibě, ženám přenešlechetným.

45. Protož muži spravedliví, tiť je souditi budou soudem cizoložných a soudem těch, jenž vylévaly krev, proto že cizoložily, a krev jest na rukou jejich.

46. Nebo takto praví Panovník Hospodin: Přivedu na ně vojsko, a dám je v posmýkání i v loupež.

47. I uhází je to shromáždění kamením, a poseká je meči svými; syny jejich i dcery jejich pomordují, a domy jejich ohněm popálí.

48. A tak přítrž učiním nešlechetnosti v zemi této, i budou se [tím] káti všecky ženy, a nedopustí se nešlechetnosti podobné vaší.

49. Nebo vzložena bude na vás nešlechetnost vaše, a ponesete hříchy ukydaných bohů svých. I zvíte, že já jsem Panovník Hospodin.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002