BIBLE KRALICKÁ (1613)
NOVÝ ZÁKON

Kniha Židům : 11.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Víra pak jest nadějných věcí podstata, [a] důvod neviditelných.

2. Pro ni zajisté svědectví došli předkové.

3. Věrou rozumíme, že učiněni jsou věkové slovem Božím, tak že z ničeho jest to, což vidíme, učiněno.

4. Věrou lepší obět Bohu obětoval Abel, nežli Kain, skrze kterouž svědectví obdržel, že jest spravedlivý, jakž sám Bůh darům jeho svědectví vydal. A skrze tu, umřev, ještě mluví.

5. Věrou Enoch přenesen jest, aby neviděl smrti, a není nalezen, proto že jej Bůh přenesl. Prvé zajisté, než jest přenesen, svědectví měl, že se líbil Bohu.

6. Bez víry pak nemožné jest líbiti se jemu; nebo přistupující k Bohu věřiti musí, že jest [Bůh,] a těm, kteříž ho hledají, že odplatu dává.

7. Věrou napomenut jsa od Boha Noé o tom, čehož ještě nebylo viděti, boje se, připravoval koráb k zachování domu svého; skrze nějž potupil svět, a spravedlnosti té, kteráž jest z víry, učiněn jest dědicem.

8. Věrou, povolán jsa Abraham, uposlechl [Boha,] aby odšel na to místo, kteréž měl vzíti za dědictví; i šel, nevěda, kam přijde.

9. Věrou bydlil v zemi zaslíbené jako v cizí, v staních přebývaje s Izákem a s Jákobem, spoludědici téhož zaslíbení.

10. Nebo očekával města základy majícího, jehožto řemeslník a stavitel jest Bůh.

11. Věrou také i Sára moc ku početí semene přijala, a mimo čas věku porodila, když věřila, že jest věrný ten, kterýž zaslíbil.

12. A protož i z jednoho, a to již umrtveného, rozplodilo se [potomků,] jako jest množství hvězd nebeských, a jako písek nesčíslný, kterýž jest na břehu mořském.

13. Podlé víry zemřeli ti všickni, nevzavše zaslíbení, ale zdaleka je viděvše, jim i věřili, i je vítali, a vyznávali, že jsou hosté a příchozí na zemi.

14. Nebo ti, kteříž tak mluví, zjevně to prokazují, že vlasti hledají.

15. A jistě, kdyby se byli na onu rozpomínali, z kteréž vyšli, měli [dosti] času zase se navrátiti.

16. Ale oni lepší žádají, to jest nebeské. Protož i sám Bůh nestydí se slouti jejich Bohem; nebo připravil jim město.

17. Věrou obětoval Abraham Izáka, byv pokoušín, a to jednorozeného obětoval ten, kterýž byl zaslíbení přijal,

18. K němuž bylo řečeno: V Izákovi nazváno bude tobě símě,

19. Tak o tom smýšleje, že jest mocen Bůh i z mrtvých vzkřísiti. Pročež jej jako z mrtvých vzkříšeného přijal.

20. Věrou o budoucích věcech požehnání dal Izák Jákobovi a Ezau.

21. Věrou Jákob, umíraje, každému z synů Jozefových požehnání dával, a poklonil se na vrch hůlky své.

22. Věrou Jozef, dokonávaje, o vyjití synů Izraelských zmínku učinil, a o kostech svých poručil.

23. Věrou Mojžíš, narodiv se, ukryt byl za tři měsíce od rodičů svých, proto že viděli krásné pacholátko, a nebáli se rozkazu královského.

24. Věrou Mojžíš, byv již dorostlý, odepřel slouti synem dcery Faraonovy,

25. Vyvoliv sobě raději protivenství trpěti s lidem Božím, nežli časné a hříšné pohodlí míti,

26. Větší sobě pokládaje zboží nad Egyptské poklady pohanění Kristovo; nebo prohlédal k odplatě.

27. Věrou opustil Egypt, neboje se hněvu královského; nebo jako by viděl neviditelného, [tak] se utvrdil.

28. Věrou slavil hod beránka a vylití krve, aby ten, kterýž hubil prvorozené, nedotekl se jich.

29. Věrou přešli moře červené jako po suchu; o čež pokusivše se Egyptští, ztonuli.

30. Věrou zdi Jericha padly, když je obcházeli za sedm dní.

31. Věrou Raab nevěstka nezahynula s neposlušnými, pokojně přijavši špehéře.

32. A coť mám více praviti: Nepostačíť mi zajisté čas k vypravování o Gedeonovi, a Barákovi, a Samsonovi a Jefte, a Davidovi, a Samuelovi, a prorocích.

33. Kteříž skrze víru vybojovávali království, činili spravedlnost, docházeli zaslíbení, zacpávali ústa lvům,

34. Uhašovali moc ohně, utekli ostrosti meče, zmocněni bývali v mdlobách, silní učiněni v boji, vojska zaháněli cizozemců.

35. Ženy přijímaly mrtvé své vzkříšené. Jiní pak roztahováni jsou, neoblíbivše sobě vysvobození, aby lepšího dosáhli vzkříšení.

36. Jiní pak posměchy a mrskáním trápeni, ano i vězeními a žaláři.

37. Kamenováni jsou, sekáni, pokoušíni, mečem zmordováni; chodili v kožích ovčích a kozelčích, opuštěni, ssouženi, a zle s nimi nakládáno,

38. Jichžto nebyl svět hoden, po pustinách bloudíce, i po horách, a jeskyních, i v doupatech země.

39. A ti všickni svědectví dosáhše skrze víru, neobdrželi zaslíbení,

40. Proto že Bůh něco lepšího nám obmýšlel, aby oni bez nás nepřišli k dokonalosti.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002