BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Přísloví : 20.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Víno [činí] posměvače, a nápoj opojný nepokojného; pročež každý, kdož se kochá v něm, nebývá moudrý.

2. Hrůza královská jako řvání mladého lva; kdož ho rozhněvá, hřeší proti životu svému.

3. Přestati od sváru jest to každému ku poctivosti, ale kdožkoli se [do nich] zapletá, blázen jest.

4. Lenoch neoře pro zimu, pročež žebrati bude ve žni, ale nadarmo.

5. Rada v srdci muže voda hluboká, muž však rozumný dosáhne jí.

6. Větší díl lidí honosí se účinností svou, ale v pravdě takového kdo nalezne?

7. Spravedlivý ustavičně chodí v upřímnosti své; blažení synové jeho po něm.

8. Král sedě na soudné stolici, rozhání očima svýma všecko zlé.

9. Kdo může říci: Očistil jsem srdce své? Čist jsem od hříchu svého?

10. Závaží rozdílná a míra rozdílná, obé to ohavností [jest] Hospodinu.

11. Po skutcích svých poznáno bývá také i pachole, jest-li upřímé a pravé dílo jeho.

12. Ucho, kteréž slyší, a oko, kteréž vidí, obé to učinil Hospodin.

13. Nemiluj snu, abys nezchudl, otevři oči své, [a] nasytíš se chlebem.

14. Zlé, zlé, říká ten, kdož kupuje, a odejda, tedy se chlubí.

15. Zlato a množství perel, a nejdražší klínot [jsou] rtové umělí.

16. Vezmi roucho toho, kterýž slíbil za cizího, a kdo za cizozemku, základ jeho.

17. Chutný jest někomu chléb falše, ale potom ústa jeho pískem naplněna bývají.

18. Myšlení radou upevňuj, a s opatrnou radou veď boj.

19. Kdo vynáší tajnost, chodí neupřímě, pročež k lahodícímu rty svými nepřiměšuj se.

20. Kdo zlořečí otci svému neb matce své, zhasne svíce jeho v temných mrákotách.

21. Dědictví rychle z počátku nabytému naposledy nebývá dobrořečeno,

22. Neříkej: Odplatím se zlým; očekávej na Hospodina, a vysvobodí tě.

23. Ohavností [jsou] Hospodinu závaží rozdílná, a váhy falešné neoblibuje.

24. Od Hospodina [jsou] krokové muže, ale člověk jak vyrozumívá cestě jeho?

25. Osídlo [jest] člověku pohltiti věc posvěcenou, a po slibu zase [toho] vyhledávati.

26. Král moudrý rozptyluje bezbožné, a uvodí na ně pomstu.

27. Duše člověka [jest] svíce Hospodinova, kteráž zpytuje všecky vnitřnosti srdečné.

28. Milosrdenství a pravda ostříhají krále, a milosrdenstvím podpírá se trůn jeho.

29. Ozdoba mládenců [jest] síla jejich, a okrasa starců šediny.

30. Modřiny ran [jsou] lékařství při zlém, a bití vnitřnostem života.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002