BIBLE KRALICKÁ (1613)
NOVÝ ZÁKON

Kniha Lukášova : 2.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. I stalo se v těch dnech, vyšlo poručení od císaře Augusta, aby byl popsán všecken svět.

2. (To popsání nejprvé stalo se, když vládařem Syrským byl Cyrenius.)

3. I šli všickni, aby zapsáni byli, jeden každý do svého města.

4. Vstoupil pak i Jozef od Galilee z města Nazarétu do Judstva, do města Davidova, kteréž slove Betlém, (proto že byl z domu a z čeledi Davidovy),

5. Aby zapsán byl s Marií, zasnoubenou sobě manželkou těhotnou.

6. I stalo se, když tam byli, naplnili se dnové, aby porodila.

7. I porodila Syna svého provorozeného, a plénkami ho obvinula, a položila jej v jeslech, proto že neměli místa v hospodě.

8. A pastýři byli v krajině té, ponocujíce, a stráž noční držíce nad svým stádem.

9. A aj, anděl Páně postavil se podlé nich, a sláva Páně osvítila je. I báli se bázní velikou.

10. Tedy řekl jim anděl: Nebojtež se; nebo aj, zvěstuji vám radost velikou, kteráž bude všemu lidu.

11. Nebo narodil se vám dnes spasitel, kterýž jest Kristus Pán, v městě Davidově.

12. A toto vám bude za znamení: Naleznete nemluvňátko plénkami obvinuté, ležící v jeslech.

13. A hned s andělem zjevilo se množství rytířstva nebeského, chválících Boha a řkoucích:

14. Sláva na výsostech Bohu, a na zemi pokoj, lidem dobrá vůle.

15. I stalo se, jakž odešli od nich andělé do nebe, že ti pastýři řekli vespolek: Poďme až do Betléma, a vizme tu věc, kteráž se stala, o níž Pán oznámil nám.

16. I přišli, chvátajíce, a nalezli Marii a Jozefa, i to nemluvňátko ležící v jeslech.

17. A viděvše, rozhlašovali, což jim povědíno bylo o tom děťátku.

18. I divili se všickni, kteříž slyšeli o tom, což jim bylo mluveno od pastýřů.

19. Ale Maria zachovávala všecky věci tyto, skládajici je v srdci svém.

20. I navrátili se pastýři, velebíce a chválíce Boha ze všeho, což slyšeli a viděli, tak jakž bylo jim povědíno.

21. A když se naplnilo dní osm, aby obřezáno bylo to děťátko, i nazváno jest jméno jeho Ježíš, kterýmž bylo nazváno od anděla, prvé než se v životě počalo.

22. A když se naplnili dnové očišťování Marie podlé zákona Mojžíšova, přinesli jej do Jeruzaléma, aby ho postavili Pánu,

23. (Jakož psáno jest v zákoně Páně, že každý pacholík, otvíraje život, svatý Pánu slouti bude),

24. A aby dali obět, jakož povědíno jest v zákoně Páně, dvě hrdličky aneb dvé holoubátek.

25. A aj, byl člověk v Jeruzalémě, jemuž jméno Simeon. A člověk ten byl spravedlivý a nábožný, očekávající potěšení Izraelského, a Duch svatý byl v něm.

26. A bylo jemu zjeveno od Ducha svatého, že neuzří smrti, až by prvé uzřel Krista Páně.

27. Ten přišel, ponuknut byv od Ducha, do chrámu. A když uvodili rodičové Ježíše děťátko, aby učinili podlé obyčeje zákona při něm,

28. Tedy on vzal jej na lokty své, i chválil Boha a řekl:

29. Nyní propouštíš služebníka svého, Pane, podlé slova svého, v pokoji.

30. Nebo viděly oči mé spasení tvé,

31. Kteréž jsi připravil před oblíčejem všech lidí,

32. Světlo k zjevení národům, a slávu lidu tvého Izraelského.

33. Otec pak a matka jeho divili se těm věcem, kteréž praveny byly o něm.

34. I požehnal jim Simeon, a řekl Marii, matce jeho: Aj, položen jest tento ku pádu a ku povstání mnohým v Izraeli, a na znamení, kterémuž bude odpíráno,

35. (A tvou vlastní duši pronikne meč), aby zjevena byla z mnohých srdcí myšlení.

36. Byla také Anna prorokyně, dcera Fanuelova z pokolení Asser. Ta se byla zstarala ve dnech mnohých, a živa byla s mužem sedm let od panenství svého.

37. A ta vdova byla, v letech okolo osmdesáti a čtyřech, kteráž nevycházela z chrámu, posty a modlitbami sloužeci [Bohu] dnem i nocí.

38. A ta v touž hodinu přišedši, chválila Pána, a mluvila o něm všechněm, kteříž čekali vykoupení v Jeruzalémě.

39. Vykonavše pak všecko podlé zákona Páně, vrátili se do Galilee, do města svého Nazaréta.

40. Děťátko pak rostlo, a posilovalo se v duchu, plné moudrosti, a milost Boží byla v něm.

41. I chodívali rodičové jeho každého roku do Jeruzaléma na den slavný velikonoční.

42. A když byl ve dvanácti letech, a oni vstupovali do Jeruzaléma, podlé obyčeje toho dne svátečního,

43. A když vykonali ty dni, a již se navracovali, zůstalo dítě Ježíš v Jeruzalémě, a nevěděli Jozef a matka jeho.

44. Domnívajíce se pak o něm, že by byl v zástupu, ušli den cesty. I hledali ho mezi příbuznými a mezi známými.

45. A nenalezše jeho, navrátili se do Jeruzaléma, hledajíce ho.

46. I stalo se po třech dnech, že nalezli jej v chrámě, an sedí mezi doktory, poslouchaje jich, a otazuje se jich.

47. A děsili se všickni, kteříž jej slyšeli, nad rozumností a odpovědmi jeho.

48. A uzřevše ho, ulekli se. I řekla matka jeho k němu: Synu, proč jsi nám tak učinil? Aj, otec tvůj a já s bolestí hledali jsme tebe.

49. I řekl jim: Co, že jste mne hledali? Zdaliž jste nevěděli, že v těch věcech, kteréž jsou Otce mého, musím já býti?

50. Ale oni nesrozuměli těm slovům, kteráž jim mluvil.

51. I šel s nimi, a přišel do Nazaréta, a byl poddán jim. Matka pak jeho zachovávala všecka slova ta v srdci svém.

52. A Ježíš prospíval moudrostí, a věkem, a milostí, u Boha i u lidí.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002