BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Jozue : 5.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Stalo se pak, když uslyšeli všickni králové Amorejští, kteříž [bydlili] za Jordánem k západu, a všickni králové Kananejští, kteříž [bydlili] při moři, že vysušil Hospodin vody Jordánské před syny Izraelskými, dokudž ho nepřešli: zemdlelo srdce jejich, aniž zůstalo více v nich duše před tváří synů Izraelských.

2. Toho času řekl Hospodin k Jozue: Udělej sobě nože ostré, a obřež opět syny Izraelské po druhé.

3. I udělal sobě Jozue nože ostré, a obřezal syny Izraelské na pahrbku Aralot.

4. Tato pak jest příčina, pro kterouž [je] obřezal Jozue, [že] všecken lid, kterýž byl vyšel z Egypta, pohlaví mužského, všickni muži bojovní zemřeli byli na poušti na cestě po vyjití z Egypta.

5. Nebo obřezán byl všecken lid, kterýž byl vyšel, ale žádného z toho lidu, kterýž se zrodil na poušti, na cestě po vyjití z Egypta, neobřezali.

6. (Nebo čtyřidceti let chodili synové Izraelští po poušti, dokudž nezahynul všecken národ mužů bojovných, kteříž byli vyšli z Egypta, ješto neposlouchali hlasu Hospodinova, jimžto zapřisáhl Hospodin, že neukáže jim země, kterouž s přísahou zaslíbil dáti otcům jejich, že ji nám dá, zemi oplývající mlékem a strdí.)

7. Ale syny jejich, kteréž postavil na místo jejich, ty obřezal Jozue, že byli neobřezaní; nebo [žádný] jich neobřezoval na cestě.

8. Když pak byl všecken lid obřezán, zůstali na místě svém v ležení, dokudž se nezhojili.

9. I řekl Hospodin k Jozue: Dnes jsem odjal pohanění Egyptské od vás. A nazval jméno místa toho Galgal až do tohoto dne.

10. Když pak ležení měli synové Izraelští v Galgala, slavili velikunoc čtrnáctého dne toho měsíce [u] večer, na rovinách Jericha.

11. I jedli z úrod té země na zejtří po velikonoci chleby nekvašené, a pražmu téhož dne.

12. I přestala manna na zejtří, když jedli z obilé té země, a již více neměli synové Izraelští manny, ale jedli z úrod země Kananejské toho roku.

13. Stalo se pak, když byl Jozue na [poli] Jericha, že pozdvihl očí svých a viděl, an muž stojí naproti němu, maje v ruce meč dobytý. I šel Jozue k němu, a řekl jemu: Jsi-li náš, čili nepřátel našich?

14. I odpověděl: Nikoli, ale já jsem kníže vojska Hospodinova, [a] nyní jsem přišel. I padl Jozue tváří svou na zem, a pokloniv se, řekl jemu: Co pán můj chce mluviti služebníku svému?

15. Tedy odpověděl kníže vojska Hospodinova k Jozue: Szuj obuv svou s noh svých, nebo místo, na němž stojíš, svaté jest. I učinil tak Jozue.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002