BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Genesis : 41.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Stalo se pak po dvou letech, měl Farao sen. Zdálo mu se, že stál nad potokem.

2. A aj, z toho potoku vycházelo sedm krav, pěkných na pohledění a tlustých, kteréžto pásly se na mokřinách.

3. A aj, sedm krav jiných vycházelo za nimi z potoku, šeredných na pohledění a hubených, kteréžto stály podlé oněch krav při břehu potoka.

4. A ty krávy na pohledění šeredné a hubené sežraly oněch sedm krav na pohledění pěkných a tlustých. I procítil Farao.

5. A když usnul zase, zdálo se jemu podruhé. A aj, sedm klasů vyrostlo z stébla jednoho, plných a pěkných.

6. A aj, sedm klasů tenkých a východním větrem usvadlých vzcházelo za nimi.

7. A ti klasové tencí pohltili sedm oněch klasů zdařilých a plných. I procítiv Farao, a aj, [byl] sen.

8. Když pak bylo ráno, zkormoucena byla mysl jeho; a poslav, svolal všecky hadače Egyptské, a všecky mudrce jejich. I vypravoval jim Farao sny své; a nebylo žádného, kdo by je vyložil Faraonovi.

9. Tedy mluvil nejvyšší šeňk Faraonovi takto: Na provinění své rozpomínám se dnes.

10. Farao rozhněvav se na služebníky své, dal mne byl do vězení v domě nejvyššího nad drabanty, mne a správce nad pekaři.

11. Měli jsme pak sen jedné noci, on i já, jeden každý podlé vyložení snu svého.

12. A byl tam s námi mládenec Hebrejský, služebník nejvyššího nad drabanty, jemuž když jsme vypravovali, vykládal nám sny naše; jednomu každému podlé snu jeho vykládal.

13. A stalo se, že jakž vykládal nám, tak bylo: Já jsem navrácen k úřadu svému, a on oběšen.

14. Tedy poslav Farao, povolal Jozefa, a rychle vypustili ho z žaláře. Kterýžto oholiv se, a změniv roucho své, přišel k Faraonovi.

15. I řekl Farao Jozefovi: Měl jsem sen, a není, kdo by jej vyložil; o tobě pak slyšel jsem to, že když uslyšíš sen, umíš jej vyložiti.

16. Odpověděl Jozef Faraonovi, řka: Není to má věc; Bůh oznámí šťastné věci Faraonovi.

17. Tedy řekl Farao Jozefovi: Zdálo mi se ve snách, že jsem stál na břehu potoka.

18. A aj, z potoka toho vystupovalo sedm krav tlustých a pěkných, kteréžto pásly se na mokřinách.

19. A aj, sedm jiných krav vystupovalo za nimi churavých a šeredných velmi a hubených; neviděl jsem tak šeredných ve vší zemi Egyptské.

20. A sežraly krávy ty hubené a šeredné sedm krav prvnějších tlustých.

21. A [ač] dostaly se do břicha jejich, však nebylo znáti, by se dostaly v střeva jejich; nebo na pohledění byly mrzké, jako i před tím. I procítil jsem.

22. Viděl jsem také ve snách, ano sedm klasů vyrostlo z stébla jednoho plných a pěkných.

23. A aj, sedm klasů drobných, tenkých a východním větrem usvadlých vycházelo za nimi.

24. I pohltili klasové ti drobní sedm klasů pěkných. Což když jsem vypravoval hadačům, nebyl, kdo by mi vyložil.

25. Odpověděl Jozef Faraonovi: Sen Faraonův jednostejný jest. Což Bůh činiti bude, [to] ukázal Faraonovi.

26. Sedm krav pěkných jest sedm let, a sedm klasů pěkných [tolikéž] jest sedm let; sen jest jednostejný.

27. Sedm pak hubených krav a šeredných, vystupujících za nimi, sedm let jest; a sedm klasů drobných a větrem východním usvadlých bude sedm let hladu.

28. Toť jest, což jsem mluvil Faraonovi: Což Bůh činiti bude, ukazuje Faraonovi.

29. Aj, sedm let nastane, [v nichž] hojnost veliká [bude] ve vší zemi Egyptské.

30. A po nich nastane sedm let hladu, v nichž v zapomenutí přijde všecka [ta] hojnost v zemi Egyptské; a zhubí hlad zemi.

31. Aniž poznána bude hojnost ta v zemi, pro hlad, [kterýž přijde] potom; nebo velmi veliký bude.

32. Že pak opětován jest sen Faraonovi podvakrát, [znamená], že jistá věc jest od Boha, a že tím spíše Bůh vykoná to.

33. Protož nyní ať vyhledá Farao muže opatrného a moudrého, kteréhož by ustanovil nad zemí Egyptskou.

34. [To] ať učiní Farao, a postaví úředníky nad zemí, a béře pátý díl [z úrod] země Egyptské, po sedm let hojných.

35. Ať shromáždí všeliké potravy těch úrodných let nastávajících, a sklidí obilí k ruce Faraonovi; a potravy v městech ať se chovají [pilně].

36. A budou pokrmové ti za poklad zemi této k sedmi letům hladu, kteráž budou v zemi Egyptské, aby nebyla zkažena země tato hladem.

37. I líbila se řeč ta Faraonovi i všechněm služebníkům jeho.

38. Tedy řekl Farao služebníkům svým: Najdeme-liž podobného tomuto muži, v němž by byl Duch Boží?

39. Jozefovi pak řekl: Poněvadž Bůh dal znáti tobě všecko toto, neníť žádného tak rozumného a moudrého, jako ty jsi.

40. Ty budeš nad domem mým, a líbati bude tvář tvou všecken lid můj; stolicí toliko [královskou] vyšší nad tebe budu.

41. Řekl také Farao Jozefovi: Aj, ustanovil jsem tě nade vší zemi Egyptskou.

42. A sňav Farao prsten svůj s ruky své, dal jej na ruku Jozefovu, a oblékl ho v roucho kmentové, a vložil zlatý řetěz na hrdlo jeho.

43. A dal ho voziti na svém druhém voze, a volali před ním: Klanějte se! I ustanovil ho nade vší zemi Egyptskou.

44. A řekl Farao Jozefovi: Já jsem Farao, a bez dopuštění tvého nepozdvihne žádný ruky své ani nohy své ve vší zemi Egyptské.

45. A dal Farao jméno Jozefovi Safenat Paneach, a dal mu Asenat dceru Putifera, knížete On, za manželku. I vyšel Jozef na zemi Egyptskou.

46. (Jozef pak byl ve třidcíti letech, když stál před Faraonem králem Egyptským.) A vyšed od tváři Faraonovy, projel všecku zemi Egyptskou.

47. A vydala země po sedm let úrodných [obilí] hojnost.

48. I nahromáždil všelijakých potrav v těch sedmi letech [hojných] v zemi Egyptské, a složil potravu tu v městech; úrody polní jednoho každého města, kteréž byly okolo něho, složil v něm.

49. A tak nahromáždil Jozef obilí velmi mnoho, jako [jest] písku mořského, tak že přestali počítati; nebo mu nebylo počtu.

50. Jozefovi pak narodili se dva synové, prvé než přišel rok hladu, kteréž mu porodila Asenat, dcera Putifera, knížete On.

51. A nazval Jozef jméno prvorozeného Manasses, [řka]: Nebo způsobil to Bůh, abych zapomenul na všecky práce své, a na všecken dům otce svého.

52. Jméno pak druhého nazval Efraim, [řka]: Nebo dal mi Bůh zrůst v zemi trápení mého.

53. Tedy pominulo sedm let hojných v zemi Egyptské;

54. A počalo sedm let hladu přicházeti, jakž byl předpověděl Jozef. I byl hlad po všech krajinách, ale po vší zemi Egyptské byl chléb.

55. Potom [také] nedostatek trpěla všecka země Egyptská, a volal lid k Faraonovi o chléb. I řekl Farao všechněm Egyptským: Jděte k Jozefovi, což vám rozkáže, učiníte.

56. A [byl] hlad na tváři vší země. Tedy otevřel Jozef všecky [obilnice], v nichž [obilí] bylo, a prodával Egyptským; nebo rozmohl se hlad v zemi Egyptské.

57. A všickni [obyvatelé] země přicházeli do Egypta k Jozefovi, aby kupovali; nebo rozmohl se byl hlad po vší zemi.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002