BIBLE KRALICKÁ (1613)
NOVÝ ZÁKON

Kniha Lukášova : 4.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Ježíš, pak, pln byv Ducha svatého, vrátil se od Jordánu, a puzen jest v Duchu na poušť.

2. A za čtyřidceti dní pokoušín byl od ďábla, a nic nejedl v těch dnech. Ale když se skonali, potom zlačněl.

3. I řekl jemu ďábel: Jestliže jsi Syn Boží, rci kamenu tomuto, ať jest chléb.

4. I odpověděl jemu Ježíš, řka: Psánoť jest: Že ne samým chlebem živ bude člověk, ale každým slovem Božím.

5. I vedl jej ďábel na horu vysokou, a ukázal mu všecka království okršlku země pojednou.

6. A řekl jemu ďábel: Toběť dám tuto všecku moc i slávu; nebo mně dána jest, a komuž bych koli chtěl, dám ji.

7. Protož ty pokloníš-li se přede mnou, budeť všecko tvé.

8. I odpověděv Ježíš, řekl jemu: Jdi pryč ode mne, satanáši; nebo psáno jest: Pánu Bohu svému budeš se klaněti, a jemu samému sloužiti.

9. Tedy vedl jej do Jeruzaléma, a postavil ho na vrchu chrámu, a řekl mu: Jsi-li Syn Boží, pusť se odtud dolů.

10. Nebo psáno jest: Že andělům svým přikáže o tobě, aby tě ostříhali,

11. A že tě na ruce uchopí, abys neurazil o kámen nohy své.

12. A odpovídaje, dí mu Ježíš: Povědínoť jest: Nebudeš pokoušeti Pána Boha svého.

13. A dokonav všecka pokušení ďábel, odšel od něho až do času.

14. I navrátil se Ježíš v moci Ducha do Galilee, a vyšla pověst o něm po vší té okolní krajině.

15. A on učil v školách jejich, a slaven byl ode všech.

16. I přišel do Nazaréta, kdež byl vychován, a všel podlé obyčeje svého v den sobotní do školy. I vstal, aby četl.

17. I dána jemu kniha Izaiáše proroka. A otevřev knihu, nalezl místo, kdež bylo napsáno:

18. Duch Páně nade mnou, proto že pomazal mne, kázati evangelium chudým poslal mne, a uzdravovati skroušené srdcem, zvěstovati jatým propuštění a slepým vidění, a propustiti ssoužené v svobodu,

19. A zvěstovati léto Páně vzácné.

20. A zavřev knihu, [a] vrátiv služebníku, posadil se. A všech v škole oči byly obráceny naň.

21. I počal mluviti k nim: Že dnes naplnilo se písmo toto v uších vašich.

22. A všickni jemu posvědčovali, a divili se libým slovům, pocházejícím z úst jeho, a pravili: Zdaliž tento není syn Jozefův?

23. I dí k nim: Zajisté díte mi toto podobenství: Lékaři, uzdrav se sám. Které věci slyšeli jsme, žes činil v Kafarnaum, učiň i zde v své vlasti.

24. I řekl [jim:] Amen pravím vám, žeť žádný prorok není vzácen v vlasti své.

25. Ale v pravdě pravím vám, že mnoho vdov bylo za dnů Eliáše v lidu Izraelském, když zavříno bylo nebe za tři léta a za šest měsíců, a když byl hlad veliký po vší zemi,

26. Však Eliáš k žádné z nich není poslán, než toliko do Sarepty Sidonské k ženě vdově.

27. A mnoho malomocných bylo v lidu Izraelském za Elizea proroka, a však žádný z nich není očištěn, než Náman Syrský.

28. I naplněni byli všickni v škole hněvem, slyšíce to.

29. A povstavše, vyvedli jej ven z města, a vedli ho až na vrch hory, na níž město jejich bylo vzděláno, aby jej dolů sstrčili.

30. Ale on bera se prostředkem jich, ušel.

31. I sstoupil do Kafarnaum, města Galilejského, a učil je ve dny sobotní.

32. I divili se velmi učení jeho, nebo mocná byla řeč jeho.

33. Byl pak v škole člověk, mající ducha ďábelství nečistého. I zvolal hlasem velikým,

34. Řka: Ach, což jest tobě do nás, Ježíši Nazaretský? Přišel jsi zatraťiti nás? Znám tě, kdo jsi, [že] ten Svatý Boží.

35. I přimluvil jemu Ježíš, řka: Umlkniž a vyjdi od něho. A povrha jej ďábel mezi ně, vyšel od něho, a nic mu neuškodil.

36. I přišel strach na všecky, a rozmlouvali vespolek, řkouce: Jaké jest toto slovo, že v moci a síle přikazuje nečistým duchům, a vycházejí?

37. I rozcházela se o něm pověst po všelikém místě té okolní krajiny.

38. Vstav pak ze školy, všel do domu Šimonova. Svegruše pak Šimonova trápena byla těžkou zimnicí. I prosili ho za ni.

39. Tedy stoje nad ní, přimluvil zimnici, i přestala jí. A ona hned vstavši, posluhovala jim.

40. Při západu pak slunce všickni, kteříž měli nemocné rozličnými neduhy, vodili je k němu, a on na jednoho každého z nich ruce vzkládav, uzdravoval je.

41. Od mnohých také ďábelství vycházela, křičící a říkající: Ty jsi Kristus, Syn Boží. Ale přimlouvaje, nedopouštěl jim mluviti; nebo věděli, že jest on Kristus.

42. A jakž byl den, vyšed, bral se na pusté místo. I hledali ho zástupové, a přišli až k němu, a zdržovali ho, aby neodcházel od nich.

43. On pak řekl jim: I jinýmť městům musím zvěstovati království Boží; nebo na to poslán jsem.

44. I kázal v školách Galilejských.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002