BIBLE KRALICKÁ (1613)
NOVÝ ZÁKON

Kniha Matoušova : 17.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. A po šesti dnech pojal Ježíš Petra a Jakuba a Jana bratra jeho, i uvedl je na horu vysokou soukromí,

2. A proměnil se před nimi. I zastkvěla se tvář jeho jako slunce, roucho pak jeho učiněno bílé jako světlo.

3. A aj, ukázali se jim Mojžíš a Eliáš, rozmlouvající s ním.

4. A odpověděv Petr, řekl Ježíšovi: Pane, dobré jest nám tuto býti. Chceš-li, uděláme tuto tři stánky, tobě jeden a Mojžíšovi jeden a Eliášovi jeden.

5. Když pak on ještě mluvil, aj, oblak světlý zastínil je. A aj, hlas z toho oblaku řkoucí: Tentoť jest ten můj milý Syn, v němž mi se dobře zalíbilo, toho poslouchejte.

6. To uslyšavše učedlníci, padli na tváři své a báli se velmi.

7. A přistoupiv Ježíš, dotekl se jich, řka: Vstaňte a nebojte se.

8. Pozdvihše pak očí svých, žádného neviděli, než samého Ježíše.

9. Když pak sstupovali s té hory, přikázal jim Ježíš, řka: Žádnému nepravte tohoto vidění, dokudž by Syn člověka nevstal z mrtvých.

10. I otázali se ho učedlníci jeho, řkouce: Což to pak zákonníci praví, že má Eliáš prvé přijíti?

11. Ježíš pak odpovídaje, řekl jim: Eliáš zajisté přijde prvé, a napraví všecky věci.

12. Ale pravím vám, že Eliáš již přišel, a však nepoznali ho, ale učinili mu, což chtěli. Takť i Syn člověka trpěti bude od nich.

13. Tedy srozuměli učedlníci, že jim to pravil o Janovi Křtiteli.

14. A když přišli k zástupu, přistoupil k němu člověk, a poklekl před ním na kolena,

15. A řekl: Pane, smiluj se nad synem mým, nebo náměsičník jest, a těžce se trápí. Často zajisté padá do ohně a častokrát do vody.

16. I přivedl jsem ho učedlníkům tvým, ale nemohli ho uzdraviti.

17. Odpovídaje pak Ježíš, řekl: Ó národe nevěrný a převrácený, dokud budu s vámi? Dokudž vás snášeti budu? Přiveďte mi jej sem.

18. I přimluvil tomu ďábelství Ježíš. I vyšlo od něho; a uzdraven jest ten mládenec v tu hodinu.

19. Tedy přistoupivše učedlníci k Ježíšovi soukromí, řekli: Proč jsme my ho nemohli vyvrci?

20. Ježíš pak řekl jim: Pro nevěru svou. Amen zajisté pravím vám: Budete-li míti víru jako zrno horčičné, díte hoře této: Přejdi odsud tam, i přejde, a nebudeť vám nic nemožného.

21. Toto pak pokolení nevychází, jediné skrze modlitbu a půst.

22. A když byli v Galilei, řekl jim Ježíš: Syn člověka bude vydán v ruce lidské,

23. A zamordujíť jej, ale třetího dne z mrtvých vstane. I zarmoutili se náramně.

24. A když přišli do Kafarnaum, přistoupili ku Petrovi ti, kteříž plat vybírali, a řekli: Což mistr váš nedává platu?

25. A on řekl: Dává. A když přišel domů, předšel jej Ježíš, řka: Co se tobě zdá, Šimone? Králové zemští od kterých berou daň aneb plat? Od synů-li svých, čili od cizích?

26. Dí jemu Petr: Od cizích. I řekl mu Ježíš: Tedy synové jsou svobodní.

27. Ale abychom jich nepohoršili, jda k moři, vrz udici, a tu rybu, kteráž nejprvé uvázne, vezmi, a otevra ústa její, nalezneš groš. Ten vezma, dej jim za mne i za sebe.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002