BIBLE KRALICKÁ (1613)
NOVÝ ZÁKON

Kniha Skutků : 13.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Byli pak v církvi, kteráž byla v Antiochii, někteří proroci a učitelé, jako Barnabáš a Šimon, kterýž měl přijmí Černý, a Lucius Cyrenenský, a Manahen, kterýž byl spolu vychován s Heródesem tetrarchou, a Saul.

2. A když oni služby Páně konali, a postili se, dí Duch svatý: Oddělte mi Barnabáše a Saule k dílu, k kterémuž jsem jich povolal.

3. Tedy postíce se, a modlíce se, a vzkládajíce na ně ruce, propustili [je.]

4. A oni posláni byvše od Ducha svatého, přišli do Seleucie, a odtud plavili se do Cypru.

5. A přišedše do Salaminy, zvěstovali slovo Boží v školách Židovských; a měli s sebou i Jana k službě.

6. A když zchodili ten ostrov až do Páfu, nalezli jakéhos čarodějníka, falešného proroka Žida, jemuž jméno Barjezus,

7. Kterýž byl u znamenitého vládaře Sergia Pavla, může opatrného. Ten povolav Barnabáše a Saule, žádal slyšeti slovo Boží.

8. Ale protivil se jim Elymas, ten čarodějník, (nebo se tak vykládá jméno jeho), usiluje odvrátiti vládaře od víry.

9. Tedy Saul, kterýž [slove] i Pavel, naplněn byv Duchem svatým, a pilně pohleděv na něj,

10. Řekl: Ó plný vší lsti a vší nešlechetnosti, synu ďáblův, nepříteli vší spravedlnosti, což nepřestaneš převraceti cest Páně přímých?

11. A aj, nyní ruka Páně nad tebou, a budeš slepý, nevida slunce až do času. A pojednou připadla na něj mrákota a tma, a jda vůkol, hledal, kdo by ho za ruku vedl.

12. Tehdy vládař uzřev, co se stalo, uvěřil, divě se učení Páně.

13. A pustivše se od Páfu Pavel a ti, kteříž s ním byli, přišli do Pergen [v] Pamfylii. Jan pak odšed od nich, vrátil se do Jeruzaléma.

14. Oni pak šedše z Pergen, přišli do Antiochie Pisidické, a všedše do školy v den sobotní, posadili se.

15. A když bylo po přečtení zákona a proroků, poslali k nim knížata školy té, řkouce: Muži bratří, máte-li úmysl jaké napomenutí učiniti k lidu, mluvte.

16. Tedy Pavel povstav, a rukou pokynuv, řekl: Muži Izraelští, a kteříž se bojíte Boha, slyšte.

17. Bůh lidu tohoto Izraelského vyvolil otce naše, a lidu povýšil, když byl pohostinu v zemi Egyptské, a v rameni vztaženém vyvedl je z ní.

18. A za čas čtyřidceti let snášel jejich obyčeje na poušti.

19. A zahladiv sedm národů v zemi Kanán, rozdělil losem mezi ně zemi jejich.

20. A potom, téměř za čtyři sta a padesáte let, dával [jim] soudce až do Samuele proroka.

21. A v tom žádali za krále, i dal jim Bůh Saule, syna Cis, muže z pokolení Beniaminova, za čtyřidceti let.

22. A když toho zavrhl, vzbudil jim Davida krále, kterémuž svědectví dávaje, řekl: Nalezl jsem Davida, [syna] Jesse, muže podlé srdce svého, kterýž bude činiti všecku vůli mou.

23. Z jehož semene Bůh podlé zaslíbení vzbudil Izraelovi spasitele Ježíše,

24. Před jehož příštím kázal Jan křest pokání všemu lidu Izraelskému.

25. A když Jan běh dokonával, pravil: Kteréhož se mne domnívate býti, nejsem já, ale aj, jdeť po mně, u jehož noh obuvi rozvázati nejsem hoden.

26. Muži bratří, synové rodu Abrahamova, a kteříž mezi vámi bojí se Boha, vám slovo spasení tohoto posláno jest.

27. Nebo ti, kteříž přebývají v Jeruzalémě, a knížata jejich, toho [Ježíše] neznajíce, odsoudili, a tak hlasy prorocké, kteříž se na každou sobotu čtou, naplnili.

28. A žádné příčiny smrti na něm nenalezše, prosili Piláta, aby zamordován byl.

29. A když dokonali všecko, což o něm psáno bylo, složivše s dřeva, do hrobu jej položili.

30. Bůh pak vzkřísil jej z mrtvých.

31. Kterýž vidín jest po mnohé dni od těch, jenž spolu s ním byli přišli z Galilee do Jeruzaléma, kteříž jsou svědkové jeho k lidu.

32. A my vám zvěstujeme to zaslíbení, kteréž se stalo otcům, že Bůh naplnil je nám synům jejich, vzkřísiv Ježíše;

33. Jakož i v druhém žalmu napsáno jest: Syn můj jsi ty, já dnes zplodil jsem tebe.

34. A že jej z mrtvých vzkřísil, aby se již více nenavracoval k porušení, takto řekl: Dám vám svaté věci Davidovy věrné.

35. Protož i jinde dí: Nedáš svatému svému viděti porušení.

36. David zajisté za svého věku poslouživ vůli Boží, usnul, a přiložen jest k otcům svým, a viděl porušení.

37. Ale ten, kteréhož Bůh vzkřísil, neviděl porušení.

38. Protož známo vám buď, muži bratří, že skrze toho zvěstuje se vám odpuštění hříchů.

39. A to ode všech, od kterýchž jste nemohli skrze zákon Mojžíšův ospravedlněni býti, skrze tohoto, každý kdož věří, bývá ospravedlněn.

40. Protož vizte, ať na vás nepřijde to, což jest v prorocích povědíno:

41. Vizte potupníci, a podivte se, a na nic přiďte; nebo já dílo dělám za dnů vašich, dílo to, jemuž neuvěříte, byť vám kdo o něm vypravoval.

42. A když vycházeli ze školy Židovské, prosili pohané, aby jim v druhou sobotu mluvili táž slova.

43. A když bylo propuštěno shromáždění, šlo mnoho Židů, a nábožných znovu na víru obrácených za Pavlem a Barnabášem, kteříž promouvajíce k nim, radili jim, aby trvali v milosti Boží.

44. V druhou pak sobotu téměř všecko město sešlo se k slyšení slova Božího.

45. A Židé vidouce zástupy, naplněni jsou závistí, a odporovali tomu, co bylo praveno od Pavla, protivíce a rouhajíce se.

46. Tedy svobodně Pavel a Barnabáš řekli: Vámť mělo nejprv mluveno býti slovo Boží, ale poněvadž je zamítáte, a za nehodné sebe soudíte věčného života, aj, obracíme se ku pohanům.

47. Neboť nám tak přikázal Pán, [řka:] Položil jsem tebe světlo pohanům, abys ty byl spasení až do končin země.

48. A slyševše to pohané, radovali se, a velebili slovo Páně; a uvěřili všickni, což jich koli bylo předzřízeno k životu věčnému.

49. I rozhlašovalo se slovo Páně po vší té krajině.

50. Tedy Židé zbouřili ženy nábožné a poctivé a přední měšťany, a vzbudili protivenství proti Pavlovi a Barnabášovi, i vyhnali je z končin svých.

51. A oni vyrazivše prach z noh svých na ně, přišli do Ikonie.

52. Učedlníci pak naplněni byli radostí a Duchem svatým.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002