BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Genesis : 27.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Když se pak sstaral Izák, a pošly byly oči jeho, tak že neviděl, povolal Ezau syna svého staršího, a řekl jemu: Synu můj. Kterýžto odpověděl: Aj, teď jsem.

2. I dí: Aj, já jsem se již sstaral, a nevím dne smrti své.

3. Protož nyní vezmi medle nástroje své, toul svůj a lučiště své, a vyjda do pole, ulov mi zvěřinu.

4. A přistroj mi krmi chutnou, jakž já rád jídám, a přines mi, a budu jísti, aťby požehnala duše má, prvé než umru.

5. (Slyšela pak Rebeka, když mluvil Izák s Ezau synem svým.) I odšel Ezau na pole, aby ulovil zvěřinu a přinesl.

6. Tedy řekla Rebeka Jákobovi synu svému takto: Aj, slyšela jsem, když otec tvůj mluvil k Ezau bratru tvému, a pravil:

7. Přines mi [něco z] lovu, a přistroj mi krmě chutné, abych jedl, a požehnámť před Hospodinem, prvé než umru.

8. Nyní tedy, synu můj, poslechni hlasu mého v tom, což já přikazuji tobě.

9. Jdi medle k stádu, a odtud mi vezmi dva kozelce výborné, abych přistrojila z nich krmě chutné otci tvému, jakž on rád jídá.

10. A přineseš otci svému, a [on] jísti bude, na to, aby požehnal tobě, prvé než umře.

11. I řekl Jákob Rebece matce své: Víš, že Ezau bratr můj jest člověk chlupatý, a já [jsem] člověk hladký.

12. Jestliže omaká mne otec můj, tedy zůstanu u něho za podvodného; a tak uvedu na sebe zlořečenství, a ne požehnání.

13. Jemužto odpověděla matka: [Nechť jest] na mne zlořečenství tvé, synu můj; jen ty poslechni hlasu mého, a jdi, přines mi.

14. Tedy odšed, vzal, a přinesl matce své. I připravila matka jeho krmě chutné, jakž otec jeho rád jídal.

15. A vzala Rebeka nejlepší šaty Ezausyna svého staršího, kteréž měla u sebe v domě, a oblékla Jákoba, syna svého mladšího.

16. A kožkami kozelčími obvinula ruce jeho, a díl hladký hrdla jeho.

17. I dala chléb a krmě chutné, kteréž připravila, v ruce Jákoba syna svého.

18. A on přišed k otci svému, řekl: Otče můj! Kterýžto odpověděl: Aj, teď jsem. Kdož jsi ty, synu můj?

19. I dí Jákob otci svému: Já jsem Ezau, prvorozený tvůj. Učinil jsem, jakž jsi mi poručil. Vstaň, prosím, sedni a jez z lovu mého, aby mi požehnala duše tvá.

20. Tedy řekl Izák synu svému: Což to? Brzys to nalezl, synu můj. A [on] dí: Nebo Hospodin Bůh tvůj způsobil to, aby mi se [pojednou] nahodilo.

21. I řekl Izák Jákobovi: Přistupiž, ať omakám tě, synu můj, ty-li jsi syn můj Ezau, či nejsi.

22. Tedy přistoupil Jákob k Izákovi otci svému; a [on] omakal ho, i řekl: Hlas [jest] hlas Jákobův, ale ruce tyto ruce Ezau.

23. A nepoznal ho; nebo byly ruce jeho, jako ruce Ezau bratra jeho, chlupaté. I požehnal mu.

24. A řekl: Ty-liž jsi pak syn můj Ezau? Odpověděl: Já.

25. I řekl: Podejž mi, ať jím z lovu syna svého, aby tobě požehnala duše má. Tedy podal mu, a [on] jedl. Přinesl mu také vína, a on pil.

26. I řekl jemu Izák otec jeho: Přistupiž nyní, a polib mne, synu můj.

27. I přistoupil a políbil ho. A jakž ucítil [Izák] vůni roucha jeho, požehnal mu, řka: Pohleď, vůně syna mého [jest] jako vůně pole, jemuž požehnal Hospodin.

28. Dejž tobě Bůh z rosy nebeské, a z tučnosti zemské, i hojnost obilé a vína.

29. Nechažť slouží tobě lidé, a sklánějí se před tebou národové. Budiž pánem bratří svých, a ať se sklánějí před tebou synové matky tvé. Kdož by zlořečili tobě, [nechť jsou] zlořečení, a kdo by dobrořečili tobě, požehnaní.

30. A když přestal Izák požehnání dávati Jákobovi, a sotva že vyšel Jákob od Izáka otce svého, Ezau bratr jeho přišel z lovu svého.

31. A připraviv i on krmě chutné, přinesl otci svému a řekl mu: Nechžť vstane otec můj, a jí z lovu syna svého, aby mi požehnala duše tvá.

32. I řekl jemu Izák otec jeho: Kdo jsi ty? Dí on: Já jsem syn tvůj, prvorozený tvůj Ezau.

33. Tedy zhrozil se Izák hrůzou velikou náramně, a řekl: Kdo [pak a] kde jest ten, ješto uloviv zvěřinu, přinesl mi? A já jsem jedl ze všeho, prvé než jsi [ty] přišel, a požehnal jsem mu, a budeť požehnaným.

34. Uslyšev Ezau slova otce svého, zkřikl hlasem velikým, a hořkostí naplněn jest náramně, a řekl otci svému: Požehnejž mně, i mně také, můj otče!

35. Kterýžto řekl: Přišel bratr tvůj podvodně a uchvátil požehnání tvé.

36. Tedy řekl: Právětě nazváno jméno jeho Jákob; nebo již po dvakráte mne podvedl, prvorozenství mé odjal, a teď nyní uchvátil požehnání mé. Řekl ještě: Zdali jsi nezachoval [i] mně požehnání?

37. Odpověděl Izák a řekl k Ezau: Aj, ustavil jsem ho pánem nad tebou, a všecky bratří jeho dal jsem mu za služebníky; obilím také a vínem opatřil jsem ho. Což tedy již tobě učiniti mohu, synu můj?

38. I řekl Ezau otci svému: Zdaliž to jedno [toliko] máš požehnání, otče můj? Požehnejž mně, i mně také, můj otče! I povýšil Ezau hlasu svého a plakal.

39. Tedy odpověděl Izák otec jeho, a řekl k němu: Aj, v tučnostech země bude bydlení tvé a v rose nebeské s hůry;

40. A v meči svém živ budeš, a bratru svému sloužiti budeš; ale přijde čas, že budeš panovati a svržeš jho jeho s šíje své.

41. Protož v nenávisti měl Ezau Jákoba pro požehnání, jímž požehnal mu otec jeho, a řekl v srdci svém: Přiblížiť se dnové smutku otce mého, a zabiji Jákoba, bratra svého.

42. I oznámena jsou Rebece slova Ezau, staršího syna jejího. Pročež ona poslavši, povolala Jákoba syna svého mladšího, a řekla jemu: Hle, Ezau bratr tvůj těší se tím, že tě zabije.

43. Protož nyní, synu můj, poslechni hlasu mého, a vstana, utec k Lábanovi, bratru mému do Cháran.

44. A pobuď s ním za některý čas, až by se odvrátila prchlivost bratra tvého,

45. A přestalo rozhněvání bratra tvého na tebe, a zapomenul by na to, což jsi mu učinil. Potom [já] pošli a vezmu tě odtud. Proč mám zbavena býti obou synů jednoho dne?

46. I řekla Rebeka Izákovi: Stýště mi se živu býti pro dcery Het. Vezme-li Jákob ženu ze dcer Het, jako tyto jsou ze dcer země této, k čemu mi život?

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002