BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Numeri : 32.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Měli pak synové Ruben a synové Gád dobytka velmi mnoho, a uzřeli zemi Jazer a zemi Galád, ano místo to místo [příhodné] pro dobytek.

2. Protož přistoupivše synové Gád a synové Ruben, mluvili k Mojžíšovi a k Eleazarovi knězi a knížatům shromáždění, řkouce:

3. Atarot a Dibon, a Jazer a Nemra, Ezebon a Eleale, a Saban a Nébo a Beon,

4. Země, kterouž zbil Hospodin před shromážděním Izraelským, jest země [příhodná ku pastvě] dobytku, a my služebníci tvoji máme drahně dobytka.

5. (Protož řekli:) Jestliže jsme nalezli milost před očina tvýma, nechť jest dána krajina ta služebníkům tvým k vládařství, ať nechodíme za Jordán.

6. I odpověděl Mojžíš synům Gád a synům Ruben: Což bratří vaši půjdou [sami] k boji, a vy zde zůstanete?

7. I proč roztrhujete mysli synů Izraelských, aby nesměli jíti do země, kterouž jim dal Hospodin?

8. Takť jsou učinili otcové vaši, když jsem je poslal z Kádesbarne, aby prohlédli zemi tu.

9. Kteřížto, když přišli až k údolí Eškol a shlédli zemi, potom [vrátivše se,] odvrátili mysl synů Izraelských, aby nešli do země, kterouž dal jim Hospodin.

10. Čímž popuzen jsa k hněvu Hospodin v den ten, přisáhl, řka:

11. Zajisté že lidé ti, kteříž vyšli z Egypta, od dvadcítiletých a výše, neuzří země té, kterouž jsem s přísahou zaslíbil Abrahamovi, Izákovi a Jákobovi, nebo ne cele následovali mne,

12. Kromě Kálefa, syna Jefonova Cenezejského, a Jozue, syna Nun, nebo cele následovali Hospodina.

13. I popudila se prchlivost Hospodinova na Izraele, [a] učinil, aby byli tuláci na poušti za čtyřidceti let, dokudž nezahynul všecken ten věk, kterýž činil zlé před očima Hospodinovýma.

14. A hle, vy nastoupili jste na místo otců svých, plémě lidí hříšných, abyste vždy přidávali k hněvu prchlivosti Hospodinovy na Izraele.

15. Jestliže se odvrátíte od následování jeho, i onť také opustí jej na poušti této, a tak budete příčina zahynutí všeho lidu tohoto.

16. Přistoupivše pak znovu, řekli jemu: Stáje dobytkům a stádům svým zde vzděláme, a města dítkám svým,

17. Sami pak v odění pohotově budeme, statečně [sobě počínajíce] před syny Izraelskými, dokavadž jich neuvedeme na místo jejich; mezi tím zůstanou dítky naše v městech hrazených, pro [bezpečnost] před obyvateli země.

18. Nenavrátíme se do domů svých, až prvé vládnouti budou synové Izraelští jeden každý dědictvím svým;

19. Aniž vezmeme jakého dědictví s nimi za Jordánem neb dále, když dosáhneme dědictví svého z této strany Jordánu, k východu slunce.

20. I odpověděl jim Mojžíš: Jestliže učiníte tak, jakž jste mluvili, a jestliže půjdete v odění před Hospodinem k boji,

21. A šli byste za Jordán vy všickni v odění před Hospodinem, dokavadž by nevyhnal nepřátel svých od tváři své,

22. A nebyla podmaněna všecka země před Hospodinem: potom navrátíte se, a budete bez viny před Hospodinem i před Izraelem; tak přijde země tato vám v dědictví před Hospodinem.

23. Pakli neučiníte toho, hle, zhřešíte [proti] Hospodinu, a vězte, že pomsta vaše přijde na vás.

24. Stavějte sobě tedy města pro dítky, a stáje pro dobytky své, a což vyšlo z úst vašich, učiňte.

25. I odpovědělo pokolení synů Gád a synů Ruben Mojžíšovi, řka: Služebníci tvoji učiní, jakž pán náš rozkazuje.

26. Dítky naše a ženy naše, dobytek náš a všecka hovada naše, tu zůstanou v městech Galád,

27. Služebníci pak tvoji přejdou jeden každý v odění způsobný před Hospodinem k boji, jakož mluví pán můj.

28. I poručil o nich Mojžíš Eleazarovi knězi a Jozue, synu Nun, a předním v čeledech pokolení synů Izraelských,

29. A řekl jim: Jestliže přejdou synové Gád a synové Ruben s vámi za Jordán všickni hotovi k boji před Hospodinem, a byla by již podmaněna země před vámi, dáte jim zemi Galád k vládařství.

30. Pakli by nešli v odění s vámi, tedy dědictví míti budou u prostřed vás v zemi Kanán.

31. I odpověděli synové Gád a synové Ruben, řkouce: Jakž mluvil Hospodin služebníkům tvým, tak učiníme:

32. My půjdeme v odění před Hospodinem do země Kanán, a zůstane nám v dědictví vládařství naše z této strany Jordánu.

33. Tedy dal jim Mojžíš, synům totiž Gád a synům Ruben a polovici pokolení Manasses, syna Jozefova, království Seona, krále Amorejského, a království Oga, krále Bázanského, zemi s městy jejími při pomezích, i města země té [všudy] vůkol.

34. A vzdělali synové Gád, Dibon, Atarot a Aroer,

35. A Atrot, Sofan, Jazer a Jegbaa,

36. A Betnemra a Betaran, města hrazená, a stáje pro dobytky.

37. Synové pak Ruben vystavěli Ezebon, Eleale a Kariataim,

38. A Nébo a Balmeon, změnivše jim jména; také Sabma, a dali jiná jména městům, kteráž vzdělali.

39. Táhli pak synové Machir, syna Manassesova, do Galád, a vzavše tu [krajinku,] vyhnali Amorejského, kterýž tam bydlil.

40. I dal Mojžíš [zemi] Galád Machirovi, synu Manassesovu, a bydlil v ní.

41. Jair také syn Manassesův táhl a vzal vsi jejich, a nazval je vsi Jairovy.

42. Nobe také táhl, a vzal Kanat a městečka jeho, a nazval je Nobe od jména svého.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002