BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Žalmů : Žalm 142 [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. (142:1) Vyučující Davidův, když byl v jeskyni, modlitba [jeho.] (142:2) Hlasem svým k Hospodinu volám, hlasem svým Hospodinu pokorně se modlím.

2. (142:3) Vylévám před oblíčejem jeho žádost svou, a ssoužení své před ním oznamuji.

3. (142:4) Když se úzkostmi svírá ve mně duch můj, ty znáš stezku mou; na cestě, po kteréžkoli chodím, osídlo mi ukryli.

4. (142:5) Ohlédám-li se na pravo, a patřím, není, kdo by mne znáti chtěl; zhynulo útočiště mé, není, kdo by se ujal o život můj.

5. (142:6) K tobě volám, Hospodine, říkaje: Ty jsi doufání mé [a] díl můj v zemi živých.

6. (142:7) Pozorujž volání mého, neboť jsem zemdlen přenáramně; vysvoboď mne od těch, jenž stihají mne, nebo jsou silnější nežli já.

7. (142:8) Vyveď z žaláře duši mou, abych oslavoval jméno tvé; obstoupí mne spravedliví, když mi dobrodiní učiníš.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002