BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Přísloví : 25.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Jaké i tato jsou přísloví Šalomounova, kteráž shromáždili muži Ezechiáše, krále Judského:

2. Sláva Boží [jest] skrývati věc, ale sláva králů zpytovati věc.

3. Vysokosti nebes, a hlubokosti země, a srdce králů není žádného vystižení.

4. [Jako] když bys odjal trůsku od stříbra, ukáže se slevači nádoba [čistá:]

5. [Tak] když odejmeš bezbožného od oblíčeje králova, tedy utvrzen bude v spravedlnosti trůn jeho.

6. Nestavěj se za znamenitého před králem, a na místě velikých nestůj.

7. Nebo lépe [jest,] aťby řečeno bylo: Vstup sem, nežli abys snížen byl před knížetem; což vídávají oči tvé.

8. Nevcházej v svár kvapně, tak abys naposledy něčeho se nedopustil, kdyby tě zahanbil bližní tvůj.

9. Srovnej při svou s bližním svým, a tajné věci jiného nevyjevuj,

10. Aťby lehkosti neučinil ten, kdož by [to] slyšel, až by i zlá pověst tvá nemohla jíti nazpět.

11. Jablka zlatá s řezbami stříbrnými [jest] slovo propověděné případně.

12. Náušnice zlatá a ozdoba [z] ryzího zlata [jest] trestatel moudrý u toho, jenž poslouchá.

13. Jako studenost sněžná v čas žně, [tak jest] posel věrný těm, kteříž jej posílají; nebo duši pánů svých očerstvuje.

14. Jako oblakové a vítr bez deště, [tak] člověk, kterýž se chlubí darem lživým.

15. Snášelivostí nakloněn bývá vývoda, a jazyk měkký láme kosti.

16. Nalezneš-li med, jez, pokudž by dosti bylo tobě, abys snad nasycen jsa jím, nevyvrátil ho.

17. Zdržuj nohu svou od domu bližního svého, aby syt jsa tebe, neměl tě v nenávisti.

18. Kladivo a meč a střela ostrá [jest] každý, kdož mluví falešné svědectví proti bližnímu svému.

19. Zub vylomený a noha vytknutá [jest] doufání v převráceném v den úzkosti.

20. [Jako] ten, kdož svláčí oděv v čas zimy, a ocet [lije] k sanitru, tak kdož zpívá písničky srdci smutnému.

21. Jestliže by lačněl ten, jenž tě nenávidí, nakrm jej chlebem, a žíznil-li by, napoj jej vodou.

22. Nebo uhlí řeřavé shromáždíš na hlavu jeho, a Hospodin odplatí tobě.

23. Vítr půlnoční zplozuje déšť, a tvář hněvivá jazyk tajně utrhající.

24. Lépe jest bydliti v koutě [na] střeše, nežli s ženou svárlivou v domě společném.

25. Voda studená duši ustalé [jest] novina dobrá z země daleké.

26. Studnice nohami zakalená a pramen zkažený [jest] spravedlivý z místa svého před bezbožným vystrčený.

27. Jísti mnoho medu není dobře; tak zpytování slávy jejich není slavné.

28. Město rozbořené beze zdi [jest] muž, kterýž nemá moci nad duchem svým.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002