BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Přísloví : 28.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Utíkají bezbožní, ač jich žádný nehoní, ale spravedliví jako mladý lev smělí jsou.

2. Pro přestoupení země mnoho knížat jejích, ale pro člověka rozumného [a] umělého trvánlivé bývá [panování.]

3. Muž chudý, kterýž utiská nuzné, [podoben jest] přívalu zachvacujícímu, za čímž nebývá chleba.

4. Kteří opouštějí zákon, chválí bezbožného, ale kteříž ostříhají zákona, velmi jsou jim na odpor.

5. Lidé zlí nesrozumívají soudu, ti pak, kteříž hledají Hospodina, rozumějí všemu.

6. Lepší jest chudý, kterýž chodí v upřímnosti své, než převrácený na kterékoli cestě, ačkoli jest bohatý.

7. Kdo ostříhá zákona, [jest] syn rozumný; kdož pak s žráči tovaryší, hanbu činí otci svému.

8. Kdo rozmnožuje statek svůj lichvou a úrokem, shromažďuje tomu, kdož by jej z milosti chudým rozděloval.

9. Kdo odvrací ucho své, aby neslyšel zákona, i modlitba jeho [jest] ohavností.

10. Kdo zavodí upřímé na cestu zlou, do jámy své sám vpadne, ale upřímí dědičně obdrží dobré.

11. Moudrý jest u sebe sám muž bohatý, ale chudý rozumný vystihá jej.

12. Když plésají spravedliví, velmi to pěkně sluší; ale když povstávají bezbožní, vyhledáván bývá člověk.

13. Kdo přikrývá přestoupení svá, nepovede se jemu šťastně; ale kdož [je] vyznává a opouští, milosrdenství důjde.

14. Blahoslavený člověk, kterýž se strachuje vždycky; ale kdož zatvrzuje srdce své, upadne ve zlé.

15. Lev řvoucí a nedvěd hladovitý [jest] panovník bezbožný nad lidem nuzným.

16. Kníže bez rozumu bývá veliký dráč, ale kdož v nenávisti má mrzký zisk, prodlí dnů.

17. Člověka, kterýž násilí činí krvi lidské, ani nad jamou, když utíká, žádný ho nezadrží.

18. Kdo chodí upřímě, zachován bude, převrácený pak na kterékoli cestě padne pojednou.

19. Kdo dělá zemi svou, nasycen bývá chlebem; ale kdož následuje zahalečů, nasycen bývá chudobou.

20. Muž věrný přispoří požehnání, ale kdož chvátá zbohatnouti, nebývá bez viny.

21. Přijímati osobu není dobré; nebo mnohý pro kus chleba neprávě činí.

22. Člověk závistivý chvátá k statku, nic nevěda, že nouze na něj přijde.

23. Kdo domlouvá člověku, potom [spíše] milost nalézá nežli ten, kterýž lahodí jazykem.

24. Kdo loupí otce svého a matku svou, a říká, že to není žádný hřích, tovaryš jest vražedlníka.

25. Vysokomyslný vzbuzuje svár, ale kdo doufá v Hospodina, hojnost míti bude.

26. Kdo doufá v srdce své, blázen jest; ale kdož chodí moudře, pomůže sobě.

27. Kdo dává chudému, nebude míti žádného nedostatku; kdož pak zakrývá oči své, [bude míti] množství zlořečení.

28. Když povstávají bezbožní, skrývá se člověk; ale když hynou, rozmnožují se spravedliví.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002