BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Přísloví : 26.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Jako sníh v létě, a jako déšť ve žni, tak nepřipadá na blázna čest.

2. Jako vrabec přenáší se, a vlaštovice létá, tak zlořečení bez příčiny nedojde.

3. Bič na koně, uzda na osla, a kyj na hřbet blázna.

4. Neodpovídej bláznu podlé bláznovství jeho, abys i ty jemu nebyl podobný.

5. Odpověz bláznu podlé bláznovství jeho, aby sám u sebe nebyl moudrý.

6. [Jako by] nohy osekal, bezpráví se dopouští ten, kdož svěřuje poselství bláznu.

7. [Jakož] nejednostejní jsou hnátové kulhavého, tak řeč v ústech bláznů.

8. Jako vložiti kámen do praku, tak jest, když kdo ctí blázna.

9. Trn, kterýž se dostává do rukou opilého, [jest] přísloví v ústech bláznů.

10. Veliký pán stvořil všecko, a dává odplatu bláznu, i odměnu přestupníkům.

11. Jakož pes navracuje se k vývratku svému, [tak] blázen opětuje bláznovství své.

12. Spatřil-li bys člověka, an jest moudrý sám u sebe, naděje o bláznu lepší jest než o takovém.

13. Říká lenoch: Lev lítý jest na cestě, lev jest v ulici.

14. Dvéře se obracejí na stežejích svých, a lenoch na lůži svém.

15. Schovává lenivý ruku svou za ňadra; těžko mu vztáhnouti ji k ústům svým.

16. Moudřejší jest lenivý u sebe sám, nežli sedm odpovídajících s soudem.

17. Psa za uši lapá, kdož odcházeje, hněvá se ne v své při.

18. [Jako] nesmyslný vypouští jiskry a šípy smrtelné,

19. Tak [jest] každý, kdož oklamává bližního, a říká: Zdaž jsem nežertoval?

20. Když není drev, hasne oheň; tak když nebude klevetníka, utichne svár.

21. Uhel mrtvý k roznícení, a drva k ohni, tak člověk svárlivý k roznícení svady.

22. Slova utrhače jako ubitých, ale však sstupují do vnitřností života.

23. Stříbrná trůska roztažená po střepě [jsou] rtové protivní a srdce zlé.

24. Rty svými za jiného se staví ten, jenž nenávidí, ale u vnitřnosti své skládá lest.

25. Když se ochotný ukáže řečí svou, nevěř mu; nebo sedmera ohavnost jest v srdci jeho.

26. Přikrývána bývá nenávist chytře, [ale] zlost její zjevena bývá v shromáždění.

27. Kdo jámu kopá, do ní upadá, a kdo valí kámen, na něj se obrací.

28. [Člověk] jazyka ošemetného v nenávisti má ponížené, a ústy úlisnými způsobuje pád.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002