BIBLE KRALICKÁ (1613)
NOVÝ ZÁKON

Kniha Římanům : 8.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. A protož neníť již žádného potupení těm, kteříž jsou v Kristu Ježíši, nechodícím podlé těla, ale podlé Ducha.

2. Nebo zákon Ducha života v Kristu Ježíši vysvobodil mne od zákona hřícha i smrti.

3. Nebo seč nemohl býti zákon, jelikož byl mdlý pro tělo, Bůh poslav Syna svého v podobnosti těla hřícha, a příčinou hřícha, potupil hřích na těle,

4. Aby spravedlnost zákona vyplněna byla v nás, kteříž nechodíme podlé těla, ale podlé Ducha.

5. Ti zajisté, kteříž jsou podlé těla, chutnají to, což jest těla, ale ti, kteříž podlé Ducha, to, což jest Ducha.

6. Nebo opatrnost těla jest smrt, opatrnost pak Ducha život a pokoj,

7. Proto že opatrnost těla jest nepřítelkyně Bohu; nebo zákonu Božímu není poddána, aniž hned může býti.

8. Protož ti, kteříž jsou v těle, Bohu se líbiti nemohou.

9. Vy pak nejste v těle, ale v Duchu, poněvadž Duch Boží v vás přebývá. Jestližeť pak kdo Ducha Kristova nemá, tenť není jeho.

10. A jestliť Kristus v vás, tedy ač tělo umrtveno jest pro hřích, však duch živ jest pro spravedlnost.

11. Jestližeť pak Duch toho, kterýž vzkřísil Ježíše z mrtvých, v vás přebývá, [tedy] ten, kterýž vzkřísil Krista z mrtvých, obživí i smrtelná těla vaše, pro přebývajícího Ducha jeho v vás.

12. A takž tedy, bratří, dlužníciť jsme ne tělu, abychom podlé těla živi byli.

13. Nebo budete-li podlé těla živi, zemřete; pakli byste Duchem skutky těla mrtvili, živi budete.

14. Nebo kteřížkoli Duchem Božím vedeni bývají, ti jsou synové Boží.

15. Nepřijali jste zajisté ducha služby opět k bázni, ale přijali jste Ducha synovství, v němž voláme Abba, [totiž] Otče.

16. Tenť Duch osvědčuje duchu našemu, že jsme synové Boží.

17. A jestliže synové, [tedy] i dědicové, dědicové zajisté Boží, spolu pak dědicové Kristovi, však jestliže spolu trpíme, abychom spolu i oslaveni byli.

18. Nebo tak za to mám, že nejsou rovná utrpení nynější oné budoucí slávě, kteráž se zjeviti má na nás.

19. Nebo stvoření pečlivě [jako] vyhlídaje, očekává zjevení synů Božích.

20. Marnosti zajisté poddáno jest stvoření, nechtě, ale pro toho, kterýž [je] poddal,

21. V naději, že i to stvoření vysvobozeno bude od služby porušení v svobodu slávy synů Božích.

22. Nebo víme, že všecko stvoření spolu lká, a spolu ku porodu pracuje až posavad.

23. A netoliko [ono,] ale i my, provotiny Ducha mající, i myť sami v sobě lkáme, zvolení synů očekávajíce, [a tak] vykoupení těla svého.

24. Nebo nadějí spaseni jsme. Naděje pak, kteráž se vidí, není naděje. Nebo což kdo vidí, proč by se toho nadál?

25. Pakli čehož nevidíme, toho se nadějeme, [tedy toho] skrze trpělivost očekáváme.

26. Ano také i Duch pomocen jest mdlobám našim. Nebo zač bychom se měli modliti, jakž by náleželo, nevíme, ale ten Duch prosí za nás lkáními nevypravitelnými.

27. Ten pak, kterýž jest zpytatel srdcí, zná, jaký by byl smysl Ducha, že podlé Boha prosí za svaté.

28. Vímeť pak, že milujícím Boha všecky věci napomáhají k dobrému, [totiž] těm, kteříž podlé uložení [jeho] povoláni jsou.

29. Nebo kteréž předzvěděl, [ty] i předzřídil, [aby byli] připodobněni obrazu Syna jeho, aby on byl prvorozený mezi mnohými bratřími.

30. Kteréž pak předzřídil, těch i povolal, a kterýchž povolal, ty i ospravedlnil, a kteréž ospravedlnil, ty i oslavil.

31. Což tedy díme k tomu? Kdyžť jest Bůh s námi, i kdo proti nám?

32. Kterýž ani vlastnímu Synu svému neodpustil, ale za nás za všecky vydal jej, i kterakž by tedy nám s ním všech věcí nedal?

33. Kdo bude žalovati na vyvolené Boží? Bůh jest, kterýž ospravedlňuje.

34. Kdo jest, ješto by potupil? Kristus jest, kterýž umřel, nýbrž i z mrtvých vstal, a kterýž i na pravici Boží jest, kterýž i oroduje za nás.

35. Kdo nás odloučí od lásky Kristovy? Zarmoucení-li, aneb úzkost, neb protivenství? Zdali hlad, čili nahota? Zdali nebezpečenství, čili meč?

36. Jakož psáno jest: Pro tebe mrtveni býváme celý den, jmíni jsme jako ovce oddané k zabití.

37. Ale v tom ve všem udatně vítězíme, skrze toho, kterýž nás zamiloval.

38. Jist jsem zajisté, že ani smrt, ani život, ani andělé, ani knížatstvo, ani mocnosti, ani nastávající věci, ani budoucí,

39. Ani vysokost, ani hlubokost, ani kterékoli jiné stvoření, nebude moci nás odloučiti od lásky Boží, kteráž jest v Kristu Ježíši, Pánu našem.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002