BIBLE KRALICKÁ (1613)
STARÝ ZÁKON

Kniha Rut : 3.kapitola [First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

1. Řekla jí potom Noémi svegruše její: Má dcero, nemám-liž pohledati tobě odpočinutí, aby tobě dobře bylo?

2. Anobrž zdaliž Bóz ten příbuzný náš, s jehož jsi děvečkami byla, nebude víti ječmene na humně noci této?

3. Protož umej se a pomaž, roucho své také oblec, a jdi na humno, [však tak,] aby nebylo známé muži tomu, prvé než by přestal jísti a píti.

4. A když půjde ležeti, znamenej místo, na kterémž lehne, a přijduc, pozdvihneš [pláště] u noh jeho, a tu se položíš; on pak oznámí tobě, co bys měla činiti.

5. Jížto Rut řekla: Cokoli mi rozkážeš, učiním.

6. Šla tedy na to humno, a učinila všecko, což jí rozkázala svegruše její.

7. Když pak pojedl Bóz a napil se, a rozveselilo se srdce jeho, šel spáti vedlé stohu; přišla i ona tiše, a pozdvihši [pláště] u noh jeho, položila se.

8. A když bylo o půl noci, ulekl se muž [ten] a zchopil se, a aj, žena leží u noh jeho.

9. I řekl: Kdo jsi ty? A [ona] odpověděla: Já jsem Rut, děvka tvá. Vztáhni křídlo pláště [svého] na děvku svou, nebo příbuzný jsi.

10. A on řekl: Požehnaná jsi ty od Hospodina, dcero má. Větší jsi nyní pobožnosti dokázala, nežli prvé, že jsi nehledala mládenců bohatých aneb chudých.

11. Protož nyní, dcero má, neboj se; vše, čehož žádáš, učiním tobě, nebo víť všecko město lidu mého, že jsi ty žena šlechetná.

12. A také jest to pravé, že jsem příbuzný tvůj, ale jestiť příbuzný bližší nežli já.

13. Odpočiniž [tu] přes noc, a když bude ráno, jestližeť on bude chtíti práva příbuznosti k tobě užiti, dobře, nechť užive. Pakliť nebude chtíti práva užiti k tobě, já právem příbuznosti pojmu tebe, živť jest Hospodin. Spiž tu až do jitra.

14. A tak spala u noh jeho až do jitra. Potom vstala prvé, nežli by kdo poznati mohl bližního svého; nebo pečoval Bóz, aby někdo nezvěděl, že přišla žena ta na humno.

15. A řekl: Přines loktušku, kterouž se odíváš, a drž ji. A když ji držela, naměřiv jí šest měr ječmene, vložil na ni. I vešla do města.

16. A přišla k svegruši své. Kteráž řekla: Kdo jsi ty, dcero má? I vypravovala jí všecko, což jí učinil muž ten.

17. A řekla: Šest měr těchto ječmene dal mi, nebo řekl ke mně: Nenavrátíš se prázdná k svegruši své.

18. I řekla jí [Noémi:] Počekej, dcero má, až porozumíš, jak to padne; neboť neobleví muž ten, až tu věc dnes k místu přivede.

[First]-[Back]-[Next]-[End]-[List]-[Home]

stesticko@oslikuv.net
2002